A MAOY. KIR. ORNITHOLOGIAI KÖZPONT MADARJELOLKSEl 251 



2. Előbbi fia, mely 1Q13. június 5-én kapta a 3óll-es gyűrűt; el- 

 ejtette Alzani F. 1Q13. dec. havában, Persketo mellett, Bologna közelé- 

 ben. A Rivista italiana di Ornitologia VII. p. 8ö. híradása, melyet 

 Ghidini a. is volt szives velünk közölni. 



Kor: 7 hónap. Irány: Délnyugat. Távolság: 700 km. 



9. Erdei szalonka. 



Scolopax rusticola L. 



Hogy milyen nagyszerű eredményekkel járhatna az erdei szalonka 

 nagyobb méretekben keresztülvitt jelölése, arról beszédes tanúságot szol- 

 gáltat az a tény, hogy Schoupa H. Millcscliau-bdin, Csehország északi 

 részében az 1913. évben mindössze csak 3 fiókát jelölt, de ezek közül 

 mindjárt az első évben már kettő került kézre. Az egyik a jelölési hely- 

 től csekély távolságra (1. az előző évi jelentést), a másik pedig, amely 



1913. június 11-én az 1489-es gyűrűvel lett megjelölve, Finidori Féli.x 

 jelentése szerint valószínűleg a téli szálláson Korzika szigetén, Biccliísano 

 helység mellett 1914. január 4-én. 



Kor: 7 hónap. Irátiy : Dél-Délnyugat. Távolság: 1000 km. 



Ez a szép eredmény nagyon is alkalmas lehetne arra, hogy a jelö- 

 lés nehézségei dacára is munkatársainkat e fajnak minél nagyobb szám- 

 ban való jelölésére lelkesítse. 



10. Kormos szerkő. 



Hydrochelidon nigra L. 



Azon fajaink közé tartozik, amelyek aránylag igen kevés eredményt 

 adnak, dacára annak, hogy úgy fészekről fogott öreg madarakat, mint 

 fiókákat is évről-évre elég nagy számban tudunk jelölni. Eddigelé csak 

 egy példányról kaptunk hírt, mely Franciaország déli részében került 

 kézre. A második példányt, mely fióka korában 1912. június havában a 

 velencei-tavon jelöltett 914-es gyűrűvel, Stanojevics Bózsó ejtette el 



1914. június 29-én Kánszentmiklós-on az úgynevezett «Lapos rét»-en, ahol 

 ez a madárfaj, saját megfigyelésem szerint, évenként fészkelni szokott. 



Kor: 2 év. Irár^ : Kelet- Délkelet. Távolság: 45 km. 



Biztosra kell venni, hogy ez a madár az elejtés helyén fészkelt s 

 ezzel azt a nagyjelentőségű eredményt kapjuk, hogy a telepesen fészkelő 

 madárfajoknál az egyes telepeken született fiókák részben más telepeken 

 települnek meg fészkelés céljából. A dankasirályról, valamint az üstökös 

 gémről ez a tény már régebben ismeretes. Minthogy módomban lesz 

 több telepen fészekről fogni és továbbra is nagyobb számban fiókákat 

 is jelölni ebből a fajból, azért reményem van arra, hogy ez a faj még 



