266 SCHENK JAKAB 



sokkal nagyobb és teljesen döntő szerepe van, nem úgy, mint a szülő- 

 földön letelepülő fiokáknál, amelyeket a jelölő állandó megfigyelés és 

 rendszeres kutatás árán igyekszik megtalálni. 



Miként a fecskére és seregélyre, úgy a széncinegére is bebizonyult, 

 hogy az egyéves példányok már ivarérettek és fészkelnek. 



Az öreg fészkelő madarakra nézve újra kiderült, hogy a régi helyü- 

 kön fészkelnek. 



A fentiekből látható, hogy a széncinege, habár nem vonuló madár, 

 nagyon hálás jelölési objektum, amelynek nagy mértékben való jelölése 

 fontos eredményekkel kecsegtet, különösen akkor, ha úgy a téli ete- 

 tőről, mint a fészekodvakból is rendszerint lefogjuk őket és lehetőleg a 

 teljes fiatal generációt is meggyűrűzzük. Ilyen rendszeres munka révén 

 csakhamar tisztázódnának a széncinege kóborlási és diszlokációs viszonyai. 



Idei adataink a következők: 



1. Fészkéről fogta Agárdi Ede 1914. július Í8-án Berkesd-en s Siáts. 

 rá a 8536-os gyűrűt; ugyanabban a fészekoduban levő fészkéről meg- 

 fogta 1915. június 24-én. 



2. Fióka; jelölte Bohrandt Lajos 1914. május 20-án Eperjesen, 

 1150. számú gyűrűvel; fészkelt ugyanott 1915. nyarán. 



3. Fióka; jelölte Szeöts Béla 1913. május 11-én 2655. számú gyű- 

 rűvel Tavarnán; kézre került ugyanott 1914. január 27-én. 



4. Fióka; jelölte Szeöts Béla 1914. május 7-én 6673. számú gyű- 

 rűvel, Tavarnán; kézre került 1915. március 11-én két széncinege és 

 egy kékcinege társaságában Budapesten. Bittera Gyula jelentése, aki a 

 madarat is megszerezte, amely az Ornith. Központ gyűjteményében van. 



Kor: 10 hónap. Irány: Délnyugat. Távolság: 250 km, 



5. Öreg madár; jelölte Schenk Henrik 1913. okt. 29-én 3061-es 

 gyűrűvel, Óverbászon ; újból elfogatott ugyanott 1914. január havában. 



6—8. Öreg madarak; jelölte őket Müller Péter 1912. december 

 29-én, 1913. november 27-én és 1913. december ll-én 1395., 4574. és 

 4580. számú gyűrűkkel Kcvevárán ; kézre kerültek ugyanott 1914. január 

 21., 9. és 1-én. 



9—23. Valamennyi öreg madár; jelölte őket Pawlas Gyula a kert- 

 ' jében levő téli etetőnél Eperjesen; ugyanott el is fogta őket és pedig 

 némelyiket három egymásra következő esztendőben. Különös érdeklő- 

 désre tarthat számot a kísérletek újra fölvétele a háború után — vájjon 

 akad-e még a legkorábbi évfolyamokból való példány? A legidősebbek 

 az itt fölsoroltak közül legalább öt évesek s ezek az első pozitiv adatok 

 arról, hogy mennyi ideig él a szabadban a széncinege. 



A részletes adatok a következők: 



9. 1910. januárban kapta az 1242-es gyűrűt ; kézre került 1911. febr., 

 1913. január és 1914. február havában. 



