I.^'DhKK^-:R richard 371 



lángelméjú búvára és Charles Darwin, az élettudományok reformáló 

 szellemóriása mellett eszünkbe jut két nagy amerikai kortársuk, E. D. 

 CopF:, a gerincesek munkás palaeontologusa és Othniíí. Charli;s Marsh, 

 a fogascsőrű madarak (Odontoniithcs) és Dinosaiinisok alapvető taiml- 

 mányozója. És előttünk állanak a sokoldalú Gr.ORGi- Cuvikr és Richard 

 OwhN alakjai és oldalukon az, aki csak az imént szállott soraink éléről 

 a föld rétegeibe: Richard Lydekker. 



Lydekker pompás formaérzéke, átfogó elméje, hatalmas morpliologiai 

 tudása a halak kivételével az összes többi gerincesekkel behatóan fog- 

 lalkozott és paleontológiájukat alapvetőként művelte meg. Ö fakasztotta 

 meg — mindössze hat esztendő megfeszített munkájával — az ismeretek 

 kincsestárát: a British Museum páratlan ősgerinces gyűjteményét a 

 bu\árok számára. 



Napjaink rettenetes világkataklizmája, amely nemcsak a politikai 

 határokat, de — hegyormokat lekaszálva és gránátvölgyeket vájva — 

 a föld rétegeit is megbolygatja, csak kerülő utón, a semleges Hollandia 

 szaksajtóján áti engedte hozzánk a szomorú hírt, hogy Lydekker 1Q15 

 április 16-án 66 éves korában elhunyt. 



Lydekker Richard, a Royal és Geological Society tagja, «Bachelor 

 of Arts», hollandi eredetű családból született 1849-ben és a cambridgei 

 Trinity Collegeben nevelkedett. 1874 — 82 között résztvett India geológiai 

 felvételében. Kashmir geológiai leírásán kívül ennek az útjának köszön- 

 hetjük a siwaliki dombok gazdag pliocenkorú gerincesmaradványainak 

 ismeretét, amelyeket számos monográfiában, majd összefoglalva is kiadott. 



Indiai útjáról visszatérve, harpendeni (Hertfordshire) villájában tele- 

 pedett le, ahonnan önkéntes munkatársként járt be a British Museumba, 

 hogy óriási ősgerinces gyűjteményének catalogusát megírja. A fossilis 

 emlősöket öt kötetben, 1485 oldalon (1885—1887), a Reptiliákat és 

 Amphibiákat négy kötetben, 1242 oldalon (1888), a madarakat egy kötet- 

 ben (1891), összesen tehát 3095 oldalon dolgozta fel. Mindenki, aki e 

 tíz hatalmas kötet bármelyikét használta, jól tudja, hogy jóval több az 

 mint catalogus. Az összes fossilis alakok tömör, határozott jellemzése, 

 rengeteg új alak leírása, széleskörű irodalmi tájékozottsága nélkülöz- 

 hetetlenné teszi ezeket a megbecsülhetetlen értékű forrásmunkákat minden 

 idők palaeontologusa számára. 



Közben Nicholson társaságában megírta kétkötetes palaeontologiai 

 kézikönyvét, 1891-ben pedig kiadta FLOWER-al együtt írt, világszerte 

 elterjedt kézikönyvét: «An introduction to the Study of Mammalia, 

 living and extinct» és megírta a dublini Museum ősgerinceseinek cata- 

 logusát (a halak kivételével). 



' Club van Nederlandsche Vogelkundigen. Jaarber. No. 5. 1915, p. 129—130. 



24* 



