404 KISKBB KÒZLFMENVEK 



S lőttem 2 háromujjú harkályt is (Tridadylus funebris). Vöröslábú czan- 

 kók és folyami csérek együtt fészkeltek a /'//Yf^ös ásólúddal. Havasi csókák 

 ritkábbak a szirti var/ak/iál. Őszi átvonulok: Phoenicopterus erythrogastra 

 grandis, Pratincula insignis, sárga billegetők, nagy őrgébics, vadludak, 

 vadrécék, szárcsa, bibic és gulipán együtt a pusztai ölyvvel és kerecsen 

 sólyommal, melyet, sajnos, nem tudtam elejteni. A belső részeken egy buhút 

 lőttem s egy széki csért, úgyszintén Antlius campestris-\. Hogyan magya- 

 rázod ezt? A 4000-től 6000 méter magasságban lévő területeken Monti- 

 f ringilla brandii, Ere mop Itila, Prunella rubecuoides, fulve see ns és co Ilari s y 

 Carpodacus rubicilla. Az emlős fauna azonban nem éppen gazdag. 



Most Pekingben vagyunk és a német táborban a követségnél kap- 

 tunk szállást. Ez egész más ország, mely sokkal inkább mongolnak lát- 

 szik, mint kínainak. A város imponál a nagy parkjaival, de óriási kiter- 

 jedése miatt nagyon egyhangú. Az időjárás hideg, minden csupa dér, 

 míg hó kevés van. 



Ha nem megy másként, akkor a tiencsini némef iskolában a háború 

 végéig valamilyen tanítói állást vállalok, de okvetlenül meg szeretnék 

 még ismerkedni Kina északi részének állatvilágával, mely célból a 

 Shanszisz hegyvidékre vagy az északi hegyrendszerbe kellene kirán- 

 dulni. 



Die Szetschwan-Expedition. 

 Ein Brief von Dr. Hugo Weigold an Jakob Schenk. 



Peking, 10. Jänner 1916. 



Glücklich wieder zurück in China, wo man wieder in Sicherheit 

 ist, will ich eine kleine Schilderung meiner Reisen in Tibet in 1915 

 und meiner Arbeitsergebnisse dort geben. Auf den Karten wird man 

 diese Fahrten nur teilweise verfolgen können, da diese Gegenden noch 

 wenig erforscht sind. Im Mai kamen Funke und ich in Tatsienlu an, 

 wo er bis Ende September blieb, während ich den größten Teil der 

 Zeit allein im Innern war: im Juni bis Anfang Juli auf einer 21-tägigen 

 Reise durch unerforschtes Gebiet südwestlich von Tatsienlu, wo vor 

 mir nur ein Missionär als einziger Weißer gereist war. Schon diese 

 Reise mußte ich heimlich mit meinen eigenen drei Pferden als Lasttieren 

 machen, da die chinesischen Behörden keinen Europäer ins Innere las- 

 sen, man also auch keine Ula-Ticre (das sind von den Tibetern in 

 Frohndienst gestellte Reit- und Lasttiere) bekommen kann. Der Grund 

 dieser Absperrung ist die noch immer ungeklärte und sehr gefährliche 

 Lage. Hatten doch in Februar dieses Jahres chinesische Soldaten und 

 Tibeter sogar die Hauptstadt eingenommen und geplündert. Sie waren 

 zwar geschlagen worden, aber diese Tibeter trieben sich mordend und 

 plündernd im Innern als große Gefahr herum. Und gerade dieser Stamm 



