KLEINERE MITTEILUN(iEN 417 



figyelni a vándorsólymot egérfo.í^ás közben s eme megfigyelésem telje- 

 sen igazolja korábbi feltevéseimet is. 



A háború zűrzavarában IQ14. őszén, mint katona Mezőkövesdre 

 kerültem. A község határában levő terjedelmes legelőterületeken nagyon 

 elszaporodott a mezei pocok. Természetes, hogy terített asztal volt ez a 

 különféle ragadozó madaraknak. Megfigyeltem itt a következő fajokat: 

 Archibuteo lagopus, Biiteo biiteo, Circus pygarírus, Ccnlincis finniinculus 

 Aquila nielanaetus, Falco peregrinus és Falco lanarius. 



Itt figyelhettem meg, nem is egyszer, hanem több izben közelről s 

 látócsővel egész közelről, hogy hogyan fogja a vándorsólyom a mezei 

 pockot. 



Az egeres területen igen alacsonyan cirkál a sólyom, néha csak 

 i;2 m. magasan, néha pedig 2 — 5 m. magasan a föld felett. Amikor úgy 

 1/2 — 1 m. magasságban siklik tova, akkor egyszerre csak egy könnyed, 

 alig észrevehető libbenéssel leereszkedik egészen, két kinyújtott lábával 

 felkap egy pockot s azzal ismét emelkedik 3—5 m. magasra. Emelkedé- 

 sének a tetőpontján rendesen mozdulatlan szárnyakkal úszik tova, míg 

 eléri az egeres terület határát s ekkor leereszkedik a földre, ahol zsákmá- 

 nyát elfogyasztja. 



Az egész azonban oly finoman, simán s oly gyorsan megy végbe, 

 hogy azt csak avatott szem veszi észre. Nem csap tehát le, hanem 

 igen lapos ívben suhanva el a föld felett, a már minden bizonnyal 

 messzebbről észrevett pocok felé érve, azt karmaival felkapja s tovább 

 suhan vele fokozatosan emelkedve 3 — 5 m. magasságra. 



Nov. 14 — 20. között ezt naponként megfigyeltem. Sokszor órahosszat 

 cirkált a sólyom a vadászterülete felett, mindig vissza-visszatérve. Néha 

 azonban hosszú ideig nem láttam, hogy fogott volna valamit s így való- 

 színű, hogy az egerek már óvatosak lettek. 



Rendesen egy kicsi hím vándorsólymot láttam mindig s azután két 

 kerecsenysólymot. Ezek egyidejűleg nem vadásztak ugyanazon területen 

 A F. lanariusok ép olyan módon fogták a pockot, mint a vándor- 

 sólyom. 



Nyolc év előtt, tehát csak a fészek melletti hulladékból bár, de már 

 akkor is kétségbevonhatlanul bebizonyosodott, hogy a vándorsólyom 

 emlősöket is zsákmányol, most pedig már a szerencsés véletlen folytán 

 az akkori feltevésem is beigazolódott s ezzel az emlősök fogásának a 

 módja is ismeretes lett előttünk. Dr. Nagy Jcnó\ 



Wie schlägt die Wanderfalke Säugetiere? Im Jahrgange 190Ó der Aquila 

 (p 207.) berichtete ich zuerst über meine Beobachtungen, \xelche ich an 

 den Wanderfalkenhorsten bei Rank im Simonka-Gebirge machen konnte. 

 Neu und interessant war hier, daß sich in den unter dem Horste be- 

 findlichen Ge\xölleanhäufungen auch Säugetierreste vorfanden. 



Aquila. 



27 



