15 



vidéknek a Királyhágón túl eső részéről szár- 

 maztak : magyar fülemüle Luscinia /iliilo- 

 niela (Bechst.) — adatoknak vettük, mert ezen 

 a vidéken a kis fülemüle a ritkaságok közé 

 tartozik. A Királyhágón túli teriilet adatainak 

 helyesbítésével érthető meg az is, hogy a 

 his fülemüle a keleti hegyvidéken az Alföld- 

 höz viszonyítva két nappal késik csak. Tud- 

 nunk kell ugyanis, hogy a keleti hegyvidéknek 

 a Királyhágón innen cső része főleg domb- 

 vidék és előhegység, a melynek nem is lehet 

 a vonulásra oly késleltető hatása, mint a 

 keleti hegyvidék magas hegységeinek és az 

 ötödik regio északi szélességi fekvésének. 

 A kis fülemüle területei középszámai, a má- 

 sodik regio középszámától eltekintve, Hirundo- 

 typust mutatnak az alábbiak szerint : 



jenseits des Királyhágó stammenden Daten 

 beziehen sich nämlich auf die ungarische 

 Nachtigall — Luscinia philomela (Bechst.) — , 

 weil die Meine Nachtigall auf diesem Gebiete 

 eine Rarität ist. Es muss nämlich in Betracht 

 gezogen werden, dass der diesseits gelegene 

 Teil der östlichen Erhebung hauptsächlich aus 

 Hügelland und Vorgebirge besteht, welches 

 auf den Vogelzug keine so verspätende Wir- 

 kung auszuüben vermag, wie die Hochgebirge 

 der östlichen Erhebung und die nördliche 

 Lage der V. Region. Die Regionenmittel der 

 ungarischen Nachtigall zeigen, abgesehen 

 von jenen der II. Region, Hirundotypus, wie 

 dies aus den nachstehenden Daten hervorgeht : 



I. Apr. 14. (65). 

 II. „ 16. (11). 



III. Apr. 13. (85). 



IV. „ 15. (56). 



V. Apr. 20. (103). 



A szürke gém 

 a csil-csal füzike 

 — eddig szintén 



- Arclea cinerea L. — és 



- Phylloscopus acredula L. 



a Hirundo-typushoz sorol- 

 tattak, bár már évekkel ezelőtt jelezte Schenk 

 Jakab, 1 hogy valószínűleg mindkettő a Mota- 

 cilla-typushoz lesz sorolandó. Ez évben mind- 

 két faj területi középszámai tiszta Motacilla- 

 typust mutatnak ; tárgyalásukra is ott kerül 

 a sor. 



A múlt években a daru, sárga rigó és 

 búbos banka többé-kevésbbé Ciconia-typus 

 szerint vonultak fel. 1910 tavaszán azonban 

 mindhárom faj megfelelően késett északon 

 és a magas hegyvidéken, tehát a keleti hegy- 

 vidéknek a Királyhágón túl eső részén is és 

 így a Hirundo-typushoz kellett sorolnom. 



A daru — Grus grus (L.) — legkorábban 

 érkezett az Alföldre, jóval később és egy- 

 idejűleg a két hegyvidékre. A Kis-Alföldről 

 és Dunántúlról, mivel ott csak kivételesen 

 száll meg, adatot nem kaptunk. Területi közép- 

 számai a következők : 



Bisher wurde auch der Graureiher — Ardea 

 cinerea L. — und der Weidenlaubsänger — 

 Phylloscopus acredula L. — zu dem Hirundo- 

 typus gerechnet, obwohl Jakob Schenk es 

 schon vor einigen Jahren andeutete, ' dass 

 beide Arten wahrscheinlich dem Motacilla- 

 typus zugerechnet werden müssen. Heuer 

 zeigten die Regionenmittel beider Arten reinen 

 Motacillatypus, wie wir dies in der Folge 

 sehen werden. 



In den letzten Jahren zogen der Kranich, 

 der Pirol und der Wiedehopf im allgemeinen 

 nach dem Ciconiatypus. Im Frühlinge 1910 

 aber verspäteten sich beide Arten im Norden 

 und auf dem Hochgebirge, also auch auf dem 

 Gebiete jenseits des Királyhágó der östlichen 

 Erhebung, weshalb ich sie dem Hirundotypus 

 anreihen musste. 



Der Kranich — Grus grus (L.) - - kam 

 zuerst auf der Tiefebene, bedeutend später 

 und gleichzeitig auf den zwei Erhebungen 

 an. Von der kleinen Tiefebene und von jen- 

 seits der Donau bekamen wir keine Daten, 

 da er diese Gebiete nur ausnahmsweise be- 

 siedelt. Ihre Regionenmittel sind die folgenden : 



III. Mart. 16. (37). 



IV. Mart. 24. (84). 



V. Mart. 24. (22). 



1 Aquila Tom. XVI. (1909) pag. 12. 



1 Aquila Tom. XVI. (1909) pag. 12. 



