18 



Ezekhez járultak 1910 tavaszán a régebben 

 a Hirundo-typushoz sorolt 



Szürke gém - - Ardea cinerea L. 

 Csil-csal füzike — Phylloscopus acredula Pall. 



továbbá a 



Házi rozsdafarkú - - Ruticilla tithys L. 

 Kerti rozsdafarkú — Ruticilla phoenicura L. 



Az éneklő rigóról ez évben kevés adat 

 érkezett, úgy hogy jellemzésétől el kell 

 állanom. 



A fehér barázdabillegető — Motacilla alba L. 

 — hű maradt typusához annyiban, hogy nyu- 

 gaton egy héttel korábban érkezett meg, mint 

 keleten ; zavarólag csupán az Alföld korai 

 középszáma hat. Területi középszámai a követ- 

 kezők: 



Nach Motacillatypus zogen im Frühjahre 

 1910 noch die bisher zum Hirundotypus 

 gezählten zwei Arten : 



Graureiher — Ardea cinerea L. 

 Weidenlaubsänger — Phylloscopus acre- 

 dula Pall. 



hernach die zwei Roischwänze : 



Hausrotschwanz — Ruticilla tithys L. 



Gartenrotschwanz — Ruticilla phoenicura L. 



Über die Singdrossel bekamen wir heuer 

 wenige Daten, so dass ich von der Charak- 

 terisierung ihres Zuges absehen muss te. 



Die weisse Baclistelze — Motacilla alba L. 

 — blieb ihrem Typus insofern treu, dass sie 

 auf den westlichen Gebieten um eine Woche 

 früher ankam, als auf den östlichen ; nur das 

 verfrühte Regionenmittel der grossen Tief- 

 ebene wirkt störend. Die Regionenmittel 

 sind die folgenden : 



I. Mart. 6. (73). 

 IL „ 9. (13). 



III. Mart. 5. (90). 



IV. . 12. (255). 



V. Mart. 12. (231). 



A hegyi liïlegény — Motacilla boarnla 



Penn. — ez évi felvonulása, eltekintve az 

 Alföld kevés számú adatából számított közép- 

 napjától, szintén Motacilla-typus szerint történt, 

 amennyiben legkorábban érkezett a Dunán- 

 túlra, az Alföld késői középszáma a kevés 

 adatnak tulajdonítható, késett keleten és 

 északon, amint ezt a területi középszámok alább 

 mutatják : 



Der Aufzug der Gebirgsstclze — Motacilla 

 boarula Penn. — geschah heuer — abgesehen 

 von dem aus wenigen Daten berechneten 

 Regionenmittel der Tiefebene — auch nach 

 Motacillatypus, indem sie zuerst jenseits der 

 Donau ankam ; das späte Regionenmittel der 

 Tiefebene kann der geringen Zahl seiner 

 Daten zugeschrieben werden ; sie verspätete 

 sich auf den östlichen und nördlichen Gebieten, 

 wie dies aus den Regionenmitteln ersicht- 

 lich ist : 



I. Mart. 7. (8). 



III. Mart. 16. (15). 



IV. „ 14. (87). 



V. Mart. 15. (78). 



Ide soroltatott a múltban a mezei pacsirta 

 is — Alauda arvensis L., — a melynek terü- 

 leti középszámai ez évben a következők voltak : 



Hierher wurde früher auch die Feldlerche 

 - Alauda arvensis L. — eingeteilt, deren 

 Regionenmittel heuer die folgenden sind : 



I. Febr. 25. (70). 

 II. , 24. (14). 



III. Febr. 22. (85). 

 IV. Mart. 1. (143). 



V. Mart. 1. (160). 



