143 



üldözi, mutatja táplálékuk vizsgálata. Igen 

 könnyen szerezhetünk ilyenfajta vizsgálatuk- 

 hoz anyagot a köpetek révén. A baglyok 

 ugyanis táplálékuk emészthetetlen részeit, 

 szőröket, csontokat, chitinrészeket, bizonyos 

 időközökben gomolyag alakjában kiökrendezik. 

 Minthogy pedig a baglyok bizonyos fákat külö- 

 nös előszeretettel szoktak felkeresni, azokon 

 tartván nappali pihenőjüket, ezeket a fákat 

 ismerve, nagyon könnyen szedhetjük alóluk 

 a köpeteket. Innen van az, hogy Iegtöbbnyire 

 csupán a köpeteket vizsgálták a baglyok mezo- 

 és erdőgazdasági helyzetének tisztázásával 

 foglalkozó búvárok. Helyénvalónak találom itt 

 felsorolni azokat a búvárokat, kik alapos 

 köpettartalom- vizsgálataikkal hathatósan elő- 

 mozdították baglyainkról való ismeretünket. 

 Németországban Altum már 1863-ban publi- 

 kálta a „ Journal für Ornithologie '-ban bagoly- 

 köpet vizsgálatainak eredményét. Utána JXikel 

 temérdek bagolyköpetet vizsgált meg. rámu- 

 tatva a baglyok hasznára. Az újabb búvárok 

 közül főleg Dr. Borig G. tanár említendő, ki 

 a Berlin-dahlem-i Kaiserliche Biologische 

 Anstalt für Land- und Forstwirtschaft zoológiai 

 laboratóriumában páratlan gazdag köpet- és 

 gyomortartalom-sorozatokat vizsgált meg. Nagy 

 érdeme, hogy ő alkalmazta először a madarak 

 mező- és erdőgazdasági helyzetének gyakran 

 nehezen tisztázható kérdésének biztosabb meg- 

 oldására a pozitiv kutatás egyik ágát : a kísér- 

 letit, mely abban áll, hogy fogságban tartott 

 madarakon etetési kísérleteket végeznek. A 

 madarakat tágas ketreczekben tartják oly 

 hőmérséklet mellett, mely a szabadban levőnek 

 megfelel. 



Az etetési kísérlet czélja feleletet adni a 

 következő két kérdésre : 



1. Mennyi táplálékot vesz a madár magához? 



2. Milyen táplálékot részesít előnyben? 



Az első kérdés megoldásához nem föltét- 

 lenül szükséges oly táplálékot adni a madár- 

 nak, milyent a szabad természetben talál, 

 hanem elegendő, ha pótétket adunk, mely 

 kellő arányban tartalmazza a szükséges táp- 

 anyagokat, azonkívül föltétel még. hogy az 

 illető madár szívesen vegye magához. Hogy a 

 kapott eredményt arra a táplálékmennyiségre, 

 melyet a szabadiján élu madár vesz magához, 

 lehessen vonatkoztatni, szükséges még egy 

 összehasonlító anyag, mely mindkét tápanyag- 



Eulen werfen nämlich die unverdaulichen Beste 

 ihrer Nahrung, Haare, Knochen, Chitinteilchen 

 in gewissen Zeiträumen in Form eines Ballens 

 aus. Da weiter die Eulen gewisse Bäume 

 mit ganz besonderer Vorliebe immer wieder 

 aufsuchen, auf welchen sie ihre Tagesruhe 

 abhalten, können wir -- uns diese Bäume 

 merkend — sehr leicht unter ihnen die Gewölle 

 zusammenklauben. Daher kommt es, dass die 

 mit der forst- und landwirtschaftlichen Bedeu- 

 tung der Eulen sich befassenden Forscher 

 meistens nur Gewölle untersuchten. Am Platze 

 finde ich es hier, diejenigen Forscher aufzu- 

 führen, die durch gründliche Gewöllunter- 

 suchungen wesentlich zur tieferen Kenntnis 

 der Eulen beitrugen. 



In Deutschland publizierte Altum schon 1863 

 im „Journal für Ornithologie" das Besultat 

 seiner Euleiigewölle-Untersuchungen. Nach 

 ihm untersuchte Jäckel eine riesige Menge 

 Eulengewölle und wies auf deren grossen 

 Nutzen. Aus des Reihe der neueren Forscher 

 ist besonders Prof. Dr. G. Rurig zu nennen, 

 der im zoologischen Laboratorium der Kaiser- 

 lichen Biologischen Anstalt für Land- und 

 Forstwirtschaft zu Berlin-Dahlem überaus 

 reiche Serien an Gewöllen und Mägen unter- 

 suchte. Sein grosses Verdienst ist es, dass 

 er zur leichteren Lösung der sich oft schwierig 

 zeigenden Frage über die land- und forst- 

 wirtschaftliche Bedeutung der Vögel als erster 

 eine neue Methode der positiven Forschung 

 herbeizog, nämlich das Experiment : an gefan- 

 genen Vögeln werden Fütterungsversuche an- 

 gestellt. Die Vögel werden in geräumigen 

 Käfigen gehalten, bei einer Temperatur, welche 

 der dranssen entspricht. 



Der Fütterungsversuch bezweckt auf fol- 

 gende zwei Fragen Aufschlus zu geben : 



1. Wieviel Nahrung nehmen die Vögel 

 zu sich ? 



2. Welche Nahrung bevorzugen sie ? 



Zur Lösung der ersten Frage ist es nicht 

 unbedingt notwendig, dem Vogel ein Futter 

 zu reichen, wie er es im Freien findet, es 

 genügt ein Ersatzfutter, welches im richtigen 

 Mengenverhältnis die nöthigen Nährstoffe ent- 

 hält, ausserdem muss es der betreffende Vogel 

 gern nehmen. Um das gewonnene Resultat 

 auf die Nahrungsmenge, welche der freilebende 

 Vogel zu sich nimmt, beziehen zu können, 

 ist noch ein Vergleichsmittel nötig, welches 



18a* 



