206 



A hernyók pörkölésekor mennyi Tachinalegyet, 

 fürkészt, bábrablót süniek meg. Egérírtáskor 

 a foszfor, strichnin mennyi foglyot, fáczánt, 

 varjút, baromfit, ölyvet, vércsét, kutyát, macskái 

 [Hisztit el. A szénkéneg, acetylén, világító gáz, 

 kéndioxvd problematikus sikere mellett, mennyi 

 balesetet okozhat. 



A madárnak nem gondja az irtás. Nem 

 gépezet és nem is dolgozik napszámba. Élő 

 lény, tele szeszélylyel. Jó és rossz tulajdon- 

 ságokkal, akárcsak az ember. Az ételében 

 meg válogatós. A pásztormadár — teszem — 

 evett a hortobágyi sáskából, de tovább is 

 szállt és megkóstolta a Kis-Alföld szöcskéit 

 és a Nyitra völgyének tücskeit, a melyek 

 abban az időben mind felszaporodóban voltak. 

 Egy csapatja a hegyek közé Lakácsra is 

 tévedt, a hol vagy nyolez esett a vadász- 

 szenvedélynek áldozatul. 



A gólya — tagadhatatlan ott van mindenhol 

 a ma száradó réteken, a régi mocsarak helyén 

 s a hol régen békát, csigát szedegetett, ott 

 ma a rét sáskáit és tücskeit fogdossa. 



S noha a madár nem írtógépezet, mégis 

 időtlen idő óta töméntelen hasznot szerez. 

 Egy vércse napjában 80 poczkot is megeszik. 

 Egy egy kakuk gyomrában 4 drb gyapjas 

 (Ocneria), 88 darab búcsújáró (Cnethócampa) 

 hernyót talált Chernei, I. 1 Egy kék czinke, 

 mely a rovarság idényében naponta 475-ször, 

 egy légykapó, mely 537-szer is etet, jelentős 

 hasznot .jelent, csak meg kell lesni, meg kell 

 ismerni. 



A rovarirtás szempontjában is tanulmányozni 

 kell a madarat, mert a legközelebb eső' és 

 olcsó segitség. Csak egy van, a mi olcsóbb 

 és az a fürkészek hadseregének a szervezése, 

 a mely szintén sikerrel bíztat. A mesterkéltség 

 kudarczai, a költséges kísérletek hajótörései 



1 Aquila Tom. Vili. 1901. p. 140. 



mit Petroleum versetzte Seifenlösung zugrunde. 

 Wieviele Tackinafiiegeu, Schlupfwespen, Pup- 

 penräuber werden bei der Raupenverbren- 

 nung mitverbrannt. Wieviele Rebhühner, Fasa- 

 nen, Krähen. Hühner, Bussarde, Turmfalken, 

 Hunde, Katzen werden bei der Mäusevertil- 

 gung mittels Phosphor und Strich nin mitver- 

 giftet. Wieviel Unglücksfälle verursacht der 

 Schwefelkohlenstoff, das Acetylen, «las Leucht- 

 gas, das Kohlendioxyd, trotz seines proble- 

 matischen Erfolges. 



Die Insektenvertilgung geht den Vogel 

 nichts an. Er ist keine Maschine und arbeitet 

 auch nicht im Taglohn. Er ist ein lebendes 

 Wesen, voll von Launen. Mit guten und schlech- 

 ten Eigenschaften, gerade wie der Mensch. 

 In der Nahrung aber ist er wählerisch. Der 

 Rosenstar, z. B. frass von den Heuschrecken 

 auf der Hortobágyer Puszta, aber er flog 

 auch weiter und kostete von den Heuschrek- 

 ken der kleinen Tiefebene und von den 

 Grillen des Nyitratales, welche zu jener Zeit 

 in der Vermehrung begriffen waren. Ein 

 Schwann verirrte sich auch in die Berge 

 nach Lakács, wo ungefähr acht der Waid- 

 mannslust zum Opfer fielen. 



Unleugbar ist der Storch überall vorhan- 

 den auf jenen austrocknenden Wiesen, welche 

 die Stelle der alten Sümpfe einnehmen, wo 

 er früher Frösche und Schnecken finden 

 konnte, während er heute nur Heuschrecken 

 und Grillen fangen kann. 



Und obwohl der Vogel keine Vertilgungs- 

 maschine ist, so stiftet er seit undenklichen 

 Zeiten ungeheuren Nutzen. Ein Turmfalke 

 verzehrt bis zu 30 Feldmäuse täglich. Im 

 Magen eines Kuckucks fand St. Chernki. ' 4 

 Stück Schwammspinner (Ocneria) und 88 

 Stück Prozessionsspinner- (Cnethocampa) Rau- 

 pen. Eine Blaumeise, welche während der 

 Insektensaison täglich 475mal füttert und 

 ein Fliegenschnäpper, der 537mal füttert, be- 

 deuten einen namhaften Nutzen, man muss 

 sie nur belauern, erkennen. 



Auch vom Standpunkte der Insektenvertil- 

 gung muss man den Vogel studieren, denn er 

 ist die nächste und billigste Hilfe. Nur eine gibt 

 es, die billiger ist, und das ist die Organisa- 

 tion von Schlupfwespenarmeen, welche gleich- 

 falls guten Erfolg verspricht. Die Misserfolge 



1 Aquila. Tom. VIII. 1901 p. 140. 



