I'll 



i! mellett tiszta műodul a magukvájta dohos 

 és gyakran férges üregnél. 



Az azóta számos helyen észlelt hasonló 

 tünetek megdönthetetlenül bizonyítják, hogy 

 a műodu alkalmazása inéi; a természetes t'a- 

 odvakban bővelkedő öreg erdőkben is aján- 

 latos. 



[gazolják továbbá azt, hogy a műodvak 

 rendszeres tisztogatása nem hogy elriasztólag 

 hatna az odnlakó madárra, — mint azt ré- 

 gebben hitték, hanem még keresettebbekké 

 teszi azokat. 



A tisztogatást legalább is évenként egyszer, 

 az őszi hónapokban végezzük, az élősdieket 

 tartalmazó fészekanyagokat lehetőleg tűzben 

 semmisítve meg, szükség esetén az odút kénnel 

 is kifüstölve. Még jobb azonban, ha a hasz- 

 nált fészekanyagot minden költés befejezése 

 után azonnal eltávolítjuk. Ezzel az eljárással 

 rendesen sikerül ugyanabban az odúban éven- 

 ként két, sőt néha három költést is elérnünk. 

 Ugyanakkora szaporulathoz tehát csak fele- 

 annyi odúra van így szükségünk. 



A gondozást megkönnyítendő, a gyakorlati 

 madárvédelem szempontjából legfontosabb A 

 és B jelű odúkat már eleve úgy helyezzük 

 el, hogy azokhoz bármikor könnyen hozzá- 

 férhessünk. 4 m-nél magasabbra a szálerdőkben 

 sem kell mennünk, mert ott is kikereshetjük 

 az alacsonyan lombosodó fákat s ezek alsó 

 ághónaljába szegezhetjük az említett odvakat. 

 A nagyobb, óvatosabb madarak megtelepíté- 

 sére szolgáló odúk rendszeres tisztogatásáról 

 természetesen le kell mondanunk, ha csak 

 nem sikerül ezeknek az odvaknak lakóit is 

 fokozatosan kisebb odumagasságokhoz szok- 

 tatnunk. 



A tavaszi és nyári odutisztogatásnak külön- 

 ben, kivált gyümölcsösökben az a haszna is 

 van, hogy a különösen esős. hűvös időben 

 az odufedelek alá húzódó hernyókat is könnyű 

 szerrel tömegesen irthatjuk. Oszszel meg az 

 esetleg telelésre behúzódott hernyókat semmi- 

 síthetjük meg. A fészekodu ily módon már 



verfertigte, dumpfe nini oft mit Ungeziefer 

 behaftete Höhlung. 



Die seither an vielen Orten beobachteten 

 änhlichen Erscheinungen liefern den unan- 

 fechtbaren Beweis dafür, dass die Verwen- 

 dung der künstlichen Höhlen auch in den 

 mit Naturhöhlen reichlich versehenen alten 

 Waldungen zweckdienlich ist. Sie beweisen 

 ferner, dass das systematische Reinigen der 

 Nisthöhlen nicht nur keinesfalls abschreckend 

 auf die Höhlenbrüter wirkt — wie man es 

 früher annahm — sondern dass dieselben 

 dadurch sogar bevorzugter werden. 



Das Reinigen wird wenigstens einmal im 

 Jahre, in den Herbstmonaten durchgeführt, 

 wobei die das Ungeziefer bergenden Nist- 

 materialien tunlichst im Feuer vernichtet, 

 nötigenfalls die Höhlen mit Schwefel aus- 

 geräuchert werden. Noch besser ist es aber, 

 wenn die verbrauchten Nestmaterialien nach 

 Beendigung einer jeden Brut sofort entfernt 

 werden. Durch dieses Verfahren kann man 

 gewöhnlich jährlich 2, ja manchmal auch S 

 Brüten in derselben Nisthöhle erreichen. Zu 

 einer gleich grossen Vermehrung sind also auf 

 diese Weise nur halb so viele Nisthöhlen nötig. 



Um die Versorgung leichter zu machen, 

 pflegen wir die vom Standpunkte des prak- 

 tischen Vogelschutzes wichtigsten Höhlen- 

 modelle A und B von jeher derart anzubringen, 

 dass uns dieselben stets leicht zugänglich 

 seien. Über die Höhe von 4 m braucht man 

 auch im Hochwalde nicht zu steigen, indem 

 man auch dort die tiefer belaubten Bäume aus- 

 suchen und die erwähnten Höhlen in die 

 unteren Astwinkel derselben befestigen kann. 

 Auf das systematische Reinigen jener Höhlen, 

 welche für die Ansiedelung grösserer, scheuerer 

 Vögel bestimmt sind, müssen wir selbstver- 

 ständlich verzichten, ausser es gelingt uns 

 auch die Bewohner jener Höhlen sukzessive 

 an geringere Höhen zu gewöhnen. 



Mit dem Reinigen der Höhlen zur Früh jahrs- 

 und Sommerszeit ist übrigens besonders in 

 Obstkulturen auch jener Nutzen verbunden, 

 dass man hiebeiauch die Raupen, welche sich 

 besonders in kühlen Regentagen gerne unter 

 die Höhlendeckel verkriechen, mit leichter 

 Mühe massenhaft vernichten kann. Im Herbst 

 kann man wieder die eventuell zur Über- 

 winterung in die Höhlen gekrochenen Raupen 

 vertilgen. Hiedurch hat sich die Nisthöhle 



