215 



tübb helyen kiváló hernyőírtó készüléknek 



bizonyult, nem csak kertekben, hanem erdők- 

 ben is. 



Ebből azonban éppen nem következik, hogy 

 a gyümölcsösökben esetleg gondozatlanul 

 hagyott fészekodvak egyes kitelelő hernyó- 

 fajok tömeges elszaporodását okozhatnák. Ha 

 ugyanis ily — már megtörtént — állitásnak 

 csak némi alapja is volna, ezek a hernyók 

 már régen csapásai volnának Németországnak, 

 hol a csavarokkal lezárt fedelű fészekodvak 

 százezreinek sem tavaszi, sem őszi tisztoga- 

 tása a legutóbbi időkig szokásos nem volt. 

 E helyett Németországban az igy alkalmazott 

 fészekodvakkal is annyira sikerült a rovarkárt 

 csökkenteni, hogy e madárvédelmi eszközök 

 egyre fokozódó elterjedése ott 

 is főképpen ennek a sikernek 

 köszönhető. 



Intézetünk fészekoclumintája 

 újabban annyiban módosult, 

 hogy fedele nem lapos, hanem 

 domború felületű „széldeszká- 

 ból" készült, mely tapasztalat 

 szerint legalább is kétszer oly tartós, mint 

 a régebbi, mert az esővíz rajta meg nem 

 áll. (13. ábra.) E mellett olcsóbb is, mert a 

 széldeszka a fűrésztelepeken hulladékszámba 

 megy. 



A fedéldeszkát különben most is az alulról 

 hozzásrófolt s az odu belsejét csak elől 

 érintő fadugasz rögzíti. Egyedüli hátránya, 

 hogy ezt a fadugaszt minden odúhoz külön 

 kell hozzáigazítani, a mi nagyon gondos 

 munkát igényel, mert az odutönk utólagos 

 zsugorodására is számítani kell. Egyelőre 

 mégis csak ez a szerkezet látszik a legjobb- 

 nak. A biireni gyárban már évek óta készülő 

 czementfedél helyben tartósabb ugyan, de 

 csapja nem idomítható és törékenységénél fogva 

 szállítása drága. 



13. ábra. — Abb. 13 



A fedéldeszkának fémrugókkal, kapcsok- 

 kal stb. leemelhetőleg való megerősítése pe- 



lici uns an mehreren Orten als ausgezeich- 

 neter Haiipenrri-lili/iint/s-A //parat bewährt, 

 und zwar nicht nur in Gärten, sondern auch 

 in Wäldern. 



Daraus folgt aber durchaus nicht, dass 

 in Obstgärten etwa ohne Aufsicht gebliebene 

 Nisthöhlen die massenhafte Vermehrung ge- 

 wisser überwinternder Raupenarten verur- 

 sachen könnten. Wenn nämlich eine solche 

 - bereits geschehene — Behauptung nicht 

 total grundlos wäre, müssten solche Raupen 

 schon seit lange her eine Geissei Deutschlands 

 sein, wo das Reinigen der Hunderttausende 

 der durch Schrauben fest verschlossenen Nist- 

 höhlen bis auf die jüngste Zeit weder im 

 Frühjahre noch im Herbste üblich war. Statt 

 dessen gelang es in Deutschland auch bei 

 dieser Anwendungsweise der Nisthöhlen den 

 Insektenschaden derart zu verringern, dass 

 die stets zunehmende Verbreitung dieser Geräte 

 auch dort vorwiegend diesen 

 Erfolgen zu verdanken ist. 



Das Nisthöhlenmodell unse- 

 res Instituts wurde neuerdings 

 insoferne verändert, dass sein 

 Dachbrett nicht flach, sondern 

 gewölbt ist, aus Randbrettern 

 verfertigt, welche erfahrungs- 

 gemäss mindestens zweimal so lange als 

 flache Bretter aushalten, indem das Wasser 

 von diesen leicht ablaufen kann. (Abb. 13.) 

 Dabei sind dieselben auch billiger, weil die 

 Randbretter in den Sägewerken zu den Ab- 

 fallstoffen gezählt werdeu. 



Das Dachbrett wird übrigens auch jetzt 

 (lurch eine von unten allgeschraubte Holz- 

 scheibe fixiert, welche das Innere der Höhle 

 nur vorne berührt. Dasselbe hat zwar den 

 Nachteil, dass diese Holzscheibe bei einem 

 jeden Deckel einzeln anzupassen ist, was eine 

 recht sorgfältige Arbeit erfordert, indem man 

 auch auf die nachträgliche Schrumpfung 

 des Höhlenstrunks rechnen muss. Einstweilen 

 scheint jedoch diese Konstruktion die beste 

 zu sein. Die in der Nisthöhlenfabrik zu Büren 

 schon seit Jahren erzeugten Zementdeckel 

 sind zwar an Ort und Stelle dauerhafter, doch 

 kann man ihre Fixierzapfen natürlich nicht 

 einzeln anpassen, auch ist ihr Transport 

 wegen ihrer Gebrechlichkeit kostspielig. 



Die zum Abheben eingerichtete Befestigung 

 der Dachbretter durch federnde Eisenplatten. 



