217 



Certhia-odu. Mini Bbrlbpsch észleletéiből tud- 

 juk, a többnyire szűk kéregrepedésekben fész- 

 kelő fakúsz az ép, friss műodvak helyett 

 inkább a harkályoktól szétvagdalt rozoga odu- 

 marádványokat kedveli Klinge ;i kéregrepe- 

 dést iparkodva utánozni s ;i/.t uiiuel avultabb 

 külsővel ellátni, négy deszkából az .l-odu 

 hosszmetszetének megfelelő lapos fél-odut ké- 

 szített, a melyet vastag fa törzsére erősítve, 

 kéregdarabokkal szegez be. Az oda bevált. 

 Tekintve azonban aggasztó romlékonyságát, 

 különösen fedelének vízálló voltát illetőleg 

 evenként gondosan revideálandó volna. 



A félig nyitott C (Beri.epsch .F.)-odu, mely 

 kezdetben túlságosan 

 mély üregünek bizo- 

 nyult, módosított alak- 

 jában is gyéren népesül 

 nálunk. Nyilván azért, 

 mert a szürke légykapó 

 és a barázdabillegető 

 számára természetes 

 fészkelőhely is elég 

 akad. Másrészt azonban 

 ez az odu eső és jég- 

 verés idején mindenféle 

 madárnak sűrűn fel- 

 keresett menedékhelye 

 s kedvelt hálótanyája. 



14. ábra. 



KLINGE-féle 



Certhia-Hóhle 



A mezei veréb tola- 

 kodása ellen készült 

 Berlepsch A l odumintá- 

 val nem kísérleteztünk, 



mert ezen a ±7 cm-re szűkített röplyukon 

 csak a kisebb czinegefajok férnek be, a 

 veréb nem, de a gyakorlati madárvédelem 

 szempontjából nálunk legfontosabb szénczinege 

 sem. S minthogy nálunk a/, egy méteren alul 

 elhelyezett odvak sem bizonyultak verébtől 

 menteseknek a védekezés, a hol lehet, lövés- 

 sel és fogással, egyebütt a teljes fészekaljak 

 megsemmisítésével végezhető csupán. 



A müodvakban megtelepült madárfajaink 



száma, különösen a nag} D-odu forgalomba 



kerültével egyre nő. Meghonosult bennük a 



nálunk már rendkívül megfogyoti kék galamb 



Aquila XVIII. 



schnngen des Freih. v Bbrlepsch wissen, liebt 

 der meist in Rindenspalten brütende Baum- 

 läufer statt der wohlerhaltenen Kunsthöhlen 

 mehr die von Spechten zerhackte verwitterte 

 Ruine derselben. Klinge hatte nun. indem er 

 den Rindenspalt nachzuahmen und diese Kopie 

 mit tunlichst verwittertem Äusseren zu ver- 

 sehen trachtete, aus 4 Brettstücken eine dem 

 Längsschnitte einer I Höhle entsprechende 

 flache Höblenhälfte zusammengefügt und die- 

 selbe an einen dicken Baumstamm befestigend, 

 mit Rindenstücken übernagelt. Die Höhle 

 bewährte sich. Mit Hinsicht auf ihre bedenk- 

 liche Verderblichkeit müsste sie aber, be- 

 sonders auf die Wasser- 

 dichtigkeit ihrer Über- 

 dachung alljährlich 

 sorgsam überprüft wer- 

 den. 



Die Halbhöhle C (v. 

 Berlepsch F), welche 

 sich anfangs für etwas 

 zu tief erwies, wird 

 auch in ihrer modifi- 

 zierten Form bei uns 

 sehr schwach bevöl- 

 kert. Gewiss aus dem 

 Grunde, weil für Graue 

 Fliegenschnäpper und 

 Bachstelzen auch na- 

 türliche Nistplätze noch 

 in Fülle da sind. An- 

 dererseitsbewährte sich 

 aber diese Höhle bei 

 Regenwetter und Hagel als ein von allerlei 

 Vogelarten häufig aufgesuchter Zufluchtsort 

 und gerne benutzter Schlafraum. 



Mit dem, behufs Kernhaltens der Feldsper- 

 linge verfertigten Höhlenmuster .1 , machten 

 wir keine Versuche, weil sich durch das auf 

 2'7 cm verengte Flugloch zwar nur die 

 kleinsten Meisenarten, nicht aber die Feld- 

 sperlinge durchzwängen können, ebenso wenig 

 aber die für den praktischen Vogelschutz bei 

 uns wichtigsten Kohlmeisen hindurch kommen. 

 Indem sich ferner bei uns auch die unterhalb 

 1 m angebrachten Höhlen keinesfalls spatzen- 

 sicher erwiesen, kann die Bekämpfung der 

 Sperlinge bloss durch U)schuss und Fang 

 und wo das nicht möglich, durch Vernich- 

 tung der vollzähligen (Jelege bewerkstelligt 



werden. 



28 



14 Abb. 

 Certhia-odu. 



von M. Klinge. 



