243 



A kék vércse fészkelésének tárgya- 

 lása az irodalomban. 



Irta : Schenk Jakab. 



Az ornithologia fejlődése folyamán már 

 kezdettől fogva különösen két irányzat dom- 

 borodott ki élesebben : az egyik az úgyneve- 

 zett szisztematikus, a másik a széltében bio- 

 lógiainak, újabban oekologwAnak nevezett irány- 

 zat. A két irányzat jelenleg meglehetősen 

 szembekerült egymással, s ez onnan van, hogy 

 a természetes fejlődés rendjén a szisztema- 

 tika jóval megelőzte az oekologiát, mely 

 hatalmasan föllendült testvére mellett sokáig 

 csak a hamupipőke szerepére volt kárhoztatva. 

 A fejlődésnek ezt a menetét természetes- 

 nek kell tartanunk, mert hiszen a legszebb oeko- 

 logiai megfigyelések is értéktelenekké válnak, 

 mihelyt a fajra nézve kétségek merülnek föl. 

 A faji jelleg megállapítása pedig mindenkoron 

 a szisztematika föladata volt. A determinálás- 

 hoz a külső morphológiai bélyegek túlnyomó 

 nagy részben elégségeseknek bizonyultak, sőt 

 a holt madáron, vagy a madárbőrön csakis 

 azokat találta meg a kutató. Az oekologiai 

 tulajdonságok mint determináló jegyek nem 

 szerepelhettek s így az ornithologia ezen 

 első alapvető szakaiján az oekologiai kutatás 

 is csak kevés figyelemben részesülhetett. Az 

 oekologia fejlődését csak az újabb kutatási 

 irányzat mozdította elő, a mely nem annyira 

 valamely faj rendszertani helyzetének a meg- 

 állapítását tűzi ki czélul, hauem előtérbe he- 

 lyezi azt a kérdést, hogy az illető faj mi- 

 képpen helyezkedik el a természetben és 

 mi a szerepe a természet háztartásában. 



A vázolt fejlődési menet mellett csak ter- 

 mészetes, hogy oekologiai tudásunk a legtöbb 

 fajra vonatkozólag még rendkívül hézagos, 

 nagyon sokszor hibás is. A ki valaha össze- 

 foglalóan, egységes egészbe öntve akarta 

 tárgyalni valamely faj oekologiáját, csak- 

 hamar arra a meggyőződésre kellett jutnia, 

 hogy e föladat megoldása a mai viszonyok 

 között még a lehetetlenséggel határos, annyira 



Die Darstellung des Brutgesehäftes 

 des Rotfussfalken in der Literatur. 



Von Jakob Schenk. 



Im Entwicklungsgänge der Ornithologie 

 waren es vornehmlich zwei Richtungen, welche 

 sich schon seit jeher besonders prägnant 

 gegenüberstanden: die ersteist die sogenannte 

 systematische, die andere die allgemein hio- 

 logische, in neuerer Zeit ökologische genannte 

 Richtung. Die beiden stehen sich derzeit 

 ziemlich scharf gegenüber, was dadurch her- 

 vorgerufen wurde, dass die Systematik dem 

 natürlichen Entwicklungsgänge entsprechend 

 die Ökologie weit überholte, so dass letz- 

 tere neben ihrer mächtig entfalteten Schwester 

 lange Zeit hindurch die Rolle des Aschen- 

 brödels spielen musste. Dieser Entwicke- 

 lungsgang muss als natürlich betrachtet wer- 

 den, indem auch die schönsten ökologischen 

 Beobachtungen wertlos sind, sobald bezüglich 

 der Artzugehörigkeit Zweifel wach werden. 

 Die Bestimmung des Artcharakters war aber 

 seit jeher Aufgabe der Systematik. Zur Deter- 

 minierung erwiesen sich die äusseren mor- 

 phologischen Merkmale in den weitaus meisten 

 Fällen als genügend und sind am toten Vogel 

 oder am Balge schliesslich nur diese zu finden. 

 Die ökologischen Eigenschaften konnten als 

 zur Determination dienende Merkmale keine 

 Rolle spielen und so musste es denn kommen, 

 dass der Ökologie in dieser ersten grund- 

 legenden Periode der Ornithologie nur wenig 

 Aufmerksamkeit gewidmet wurde. Die Ent- 

 wickelung der Ökologie wurde erst durch 

 die neuere Forschungsrichtung begünstigt, 

 welche nicht die Bestimmung der systema- 

 tischen Stelle irgend einer Art als Aufgabe 

 betrachtet, sondern die Frage über die von 

 der betreffenden Art im Haushalte der Natur 

 gespielte Rolle, über die Stellung derselben 

 in der freien Natur in den Vordergrund stellt. 



Es ist nur natürlich, dass bei einem solchen 

 Entwicklungsgänge, wie der hier geschil- 

 derte, unser ökologisches Wissen über die 

 meisten Arten noch sehr lückenhaft und viel- 

 fach fehlerhaft ist. Wer jemals die Ökologie 

 irgend einer Vogelart zusammenfassend, zu 

 einem einheitlichen Ganzen gefügt darstellen 

 wollte musste bald zu der Überzeugung 

 gelangen, dass die Lösung dieser Aufgabe 



::i* 



