254 



Az angol irodalom első és legnevezetesebb 

 forrásmunkája, melyre majdnem valamennyi 

 későbbi angol forrás támaszkodik, így külö- 

 nösen Dresber, a következő: 



Hbwitson W. C. : (Jolmircd illustrations of 

 the eggs of british Birds. 3 kiadás. London. 

 1856, Vol. I. pag. 28. 



„Cochrane úr volt oly szerencsés, hogy ezt 

 a fajt Magyarországon a fészkelési idény 

 alatt figyelhette meg ; tőle kaptam egy tojás- 

 sorozatot és a következő érdekes megfigye- 

 léseket. 



A kék vércse április közepén érkezik ebbe 

 az országba, s már a következő hónap ele- 

 jén vannak tojásai. Ù maga nem rak -fész- 

 ket, hanem elfoglalja a dolmányos és vetési 

 varjak, vagy szarkák fészkeit, és pedig 

 vagy erőszakkal, vagy a múltévi elhagyot- 

 takat. Cochrane tir azt is állítja, hogy egy- 

 szer Corvus corone fészkében is találta a 

 tojásait ; ezek száma ritkábbon 6, többnyire 

 azonban 4 vagy 5; néha egymagában van a 

 fészek a fán, máskor pedig 6—7 is van egy 

 fán egy telepben, mint pl. a vetési varjakéi 

 Angliában. Cochrane tir bizonyára éppen úgy 

 meg volt lépetve, mikor telepekben találta 

 ezt a fajt. mint mi is akkor, a mikor Nor- 

 végiában fölfedeztük a fenyőrigók fészek- 

 telepeit. 



A CucHRANEtől gyűjtött tojások méretei 

 1 37— 147 X 113— 116 inch." 



Az angol madártani munkák kivétel nélkül 

 erre a közleményre hivatkoznak, a mikor a 

 kékvércse fészkelését tárgyalják. Átvették azt 

 Dresser (1871, 1902), Varrell (1871), Seebohm 

 (1883, 1896), Sharpé (1896), sőt átvették azt 

 Menzbier (1895) és Aeeiooni (1904) is, daczára 

 annak, hogy több helytelen adal van benne. 



Petényi 1 szerint Cochrane H. A. 1848 tava- 

 szán járt Magyarországon, s írásaiból kitűnik, 

 hogy többször érintkeztek egymással. Van két 

 CocHRANEtől PETÉNYihez intézett leveliink is, de 

 ezt a kérdést nem érintik. Alig hihető azon- 

 ban, hogy társalgásuk folyamán szóba ne 

 került volna a kékvércse, mint magyar spe- 

 czialitás s PETÉNYinek az „Isis "-beli közle- 

 mény megjelenése után nem is volt oka rá, 



1 Madártani töredékek Petényi J. Salamon irataiból. 

 Feldolgozta Csörgey Titüs. Budapest, 1904. pag. 98. 



Die erste und bemerkenswerteste englische 

 Quelle, auf welche sich fast alle späteren 

 englischen Darstellungen stützen, so besonders 

 Dresser, ist folgende : 



Hewitsoh H. C. : Coloured illustrations of 

 the eggs of british Birds. 3 edit. London, 

 1856, Vol. I, pag. 28. 



„Herr Cochrane war so glücklich diese Art 

 in Ungarn während der Brutzeit zu treffen, 

 und von ihm erhielt ich eine Eierserie und 

 die folgenden interessanten Beobachtungen : 

 Der Rott'ussfalke erscheint in diesem Lande 

 Mitte April und legt schon mit Beginn des 

 folgenden Monats seine Eier. Ein eigenes 

 Nest baut derselbe nicht, sondern er usurpiert 

 Nebel- und .Saatkrähen- sowie Elsternester 

 entweder mit Gewalt, oder verlassene vor- 

 jährige. Herr Cochrane erwähnt auch, dass 

 er die Eier in einem Neste von Corvus corone 

 fand; die Zahl derselben ist seltener li. 

 zumeist aber 4 oder 5 ; manchmal ist das 

 Nest allein auf einem einzelnen Baume, manch- 

 mal sind deren 6 — 7 auf einem Baume in 

 einer Kolonie, wie in England diejenigen der 

 Saatkrähen. Herr Cochrane war gewiss ebenso 

 erstaunt diese Art kolonienweise brütend zu 

 finden, wie wir es waren bei der Entdeckung 

 der Wachholderdrossel - Kolonien in Nor- 

 wegen. 



Die Maasse der von Cochrane gesammelten 

 Eier betragen 1 37— 147X1 13— 116 inch." 

 Die englischen ornithologischen Werke 

 stützen sich ohne Ausnahme auf diesen Bericht. 

 sobald es sich um das Brutgeschäft des Rot- 

 fussfalken handelt. Derselbe wurde übernom- 

 men von Dresser (1871, 1902). Yarreli, (18711, 

 Seebohm (1883, 1896), Sharpé (1896), sogar 

 auch von Mhnzbier (1895) und Arriqom (1904), 

 trotz der verschiedenen Ungenauigkeiten, 

 welche derselbe enthält. 



A. H. Cochrane war nach Petényi 1 im Früh- 

 jahre 1848 in Ungarn, und erhellt es aus 

 seinen Schriften, dass sie öfter mit einander 

 verkehrten. Es sind auch zwei von Cochrane 

 an Petènti gerichtete Briefe vorhanden, welche 

 auf ein sehr gutes Verhältnis schliessen lassen. 

 aber für diese Frage ansonsten ohne Belang 

 sind. Es ist kaum denkbar, dass bei solchen 



1 Csörgey Titus: Ornithologischr Fragmente aus 

 den Handschriften von J. 8. ». Pete'ngi. Gera-Unterm- 

 haus, 1905, pag. 106. 



