257 



Ez a tárgyalás klasszikus példája annak, 

 hogy a tényleg helyes megfigyelésből miként 

 lehet éppen homlokegyenest ellenkező követ- 

 keztetéseket vonni. Lehetetlen észre nem 

 venni, hogy a kék vércse állítólagos fészek- 

 védelme nem egyéb, mint a Petényi tői leírt 

 fészekfoglalás. A megfigyelés teljesen azo- 

 nos, csak az interpretálás különböző. Alihoz 

 természetesen kétség se férhet, hogy e szin- 

 guláris interpretáczióval szemben a megfigye- 

 lők ama többségének kell igazat adni, mely 

 a megérkező kék vércsék viselkedésében a 

 fészekfoglalást állapítja meg. 



A kék vércse fészkelésének egyik legneve- 

 zetesebb, a helyes adatok terjedését legerő- 

 sebben gátló forrásmunkája a régebbi madár- 

 tani irodalomnak kétségtelenül legkiválóbb 

 terméke : 



Naumann J. Fr. : J. A. Naumann'* Natur- 

 geschichte der Vögel Deutschlands. XIII. rész. 

 Pótlások. Stuttgart, 1860, p. 114. 



„Ez a csinos sólyom Magyarország külön- 

 böző, nemcsak dombos sőt egészen sík vidé- 

 kein is fészkel, pl. Pesttől néhány mértföld- 

 nyire keletre, habár nem valószínűtlen, hogy 

 legalább még inkább kelet felé a hegységek 

 határán a közönséges vércse módjára alka- 

 lomadtán sziklaüregekbe, meredek sziklafalak 

 és mély szakadékok nyílásaiba is rakja a 

 fészkét. A fentjelzett vidéken leginkább 

 kész szarkafészkeket foglal el, a melyeket a 

 tulajdonosok többnyire nem engednek át oly 

 készségesen, úgy hogy a sólyompár többnyire 

 kénytelen néhány társát segítségül hívni, 

 bogy közös erővel zavarják el a szarkákat. 

 Egyébként állítólag faodvakba is rakja a 

 tojásait finom gyökórzetre, mohára és szőrre; 

 minthogy azonban azon a vidéken a fák 

 egyáltalában nem gyakoriak, és megfelelő 

 magasaágban levő odvakkal ellátottak még rit- 

 kábban fordulnak elő, s minthogy továbbá a 

 varjú és csókafészkeket nem foglalja el oly 

 szívesen, azért ott rendesen a kényelmesebb 

 szarkafészkekbeu az udvarok közelében neve- 

 lődik föí az ivadéka. Május végen vagy 

 június elején található 4 — h tojása, a melyek 

 a legkisebb sólyomtojások közé tartoznak, 

 hasonlítanak a kis sólyoméihez, vagy ezeknél 

 alig nagyobbak, átlagban V/., hüvelyk hosz- 

 Aquila XVIII. 



Diese Darstellung gibt ein klassisches 

 Beispiel dafür, wie man aus tatsächlich rich- 

 tigen Beobachtungen genau entgegengesetzte 

 Schlussfolgerungen ziehen kann. Ms ist unmög- 

 lich nicht wahrzunehmen, dass das angebliche 

 Verteidigen des Horstes genau dasselbe ist, 

 wie bei Petényi das Okkupieren des Nestes. 

 Die Beobachtung ist genau dieselbe, nur die 

 Interpretation eine andere Es kann natürlich 

 kein Zweifel darüber obwalten, dass dieser 

 singularen Interpretation gegenüber jenen, in 

 Mehrzahl vorhandenen Beobachtern Glauben 

 geschenkt werden muss, die in dem Verhalten 

 der ankommenden Rotfussfalkeu die Okkupa- 

 tion des Nestes feststellten. 



Eine der nennenswertesten und die Ver- 

 breitung der richtigen Daten über das Brut- 

 geschäft des Botfussfalken am meisten 

 verhindernde Quelle ist das unbedingt her- 

 vorragendste Werk der älteren ornitholo- 

 gischen Literatur : 



J. Fr. Naumann: J. A. Naumanns Natur- 

 geschichte der Vögel Deutschlands. XIII. Theil. 

 Nachträge. Stuttgart, 1860, pag. J 14. 



„Dieser hübsche Falke pflanzt sich in ver- 

 schiedenen, auch in blos hügeligen oder ganz 

 ebenen Gegenden Ungarns fort, z. B. ein 

 paar Meilen östlich von Pest und anderwärts, 

 obgleich nicht unwahrscheinlich, dass er 

 wenigstens an den Grenzen der Gebirge noch 

 weiter östlich gelegentlich auch in Felsen- 

 rissen oder in Spalten hoher Erdwände und 

 tiefer Schluchten, nach Art des Turmfalken, 

 seinen Horst anlegen mag. In obiger Gegend 

 erkämpft er sich gewöhnlich ein fertiges Klster- 

 nest dazu, das die Erbauer, die dort sehr 

 häufig, meistens nicht so gutwillig hergeben, 

 als dass das Falkenpaar, einer zu hartnäckigen 

 Verteidigung nicht gewachsen, sich nicht 

 zuweilen gezwungen sähe, andere seines 

 Gleichen zu Hülfe zu rufen, um gemeinschaft- 

 lich die Elstern daraus zu vertreiben. Sonst 

 soll er auch in Baumhöhlen seine Eier auf 

 feines Wurzelwerk, Moos und Haare legen ; 

 da aber in dortiger Gegend Bäume überhaupt 

 nicht häufig, und solche mit Höhlungen in 

 angemessener Höhe viel zu selten sind, auch 

 Krähen- oder Doldennester weniger gern 

 von ihm usurpiert weiden, so sieht man dort 

 am gewöhnlichsten in den bequemeren Elster- 

 nestern und deshalb in der Nähe der Gehöfte 

 seine Brut aufkommen. Zu Ende des Mai 



