i»:»s 



sziiak és l'/i hüvelyk szélesek, alakjukra 

 nézve közelebb állanak a gömbhöz, mint az 

 oválishoz, finom szemcsés, sima, de fénytelen 

 héjjuk van, a melynek alapszíne sárgásfehér, 

 de csak helyenként látható, minthogy majd- 

 nem egészen befedik azt halványabb vagy 

 sötétebb rozsdabarna szinű márványszerű 

 rajzolatok, foltok és pontok. Ebből a szem- 

 pontból is csalódásig hasonlítanak a kis 

 sólyom tojásaihoz, valamint abban is, hogy 

 halványabb vagy sötétebb, gyengébb vagy 

 erősebb, ritkább vagy sűrűbb rajzolataik követ- 

 keztében egymástól is nagyon eltérnek, de 

 színezetük mégis kevésbbé vöröses, vagy a 

 vörösbarna szin sötétebb mint azoknál." 



Ez az első kimerítő tárgyalás a következő 

 elemekből van összerakva. 



1. Glooer adatai: a „gyökérzettel, mohával 

 és szőrrel kibélelt" faodvakban való fészkelés; 

 a csókafészkek elfoglalása ; részben a tojások 

 leírása és talán azok száma s végül a szarkák 

 elzavarására való szövetkezés 



2. Naumann 1837. évi közlése Petényi adatai 

 nyomán. 



3. Petényi adatai, melyeket 1835-ben közölt 

 NAUMANNnal (1. alább) : a varjúfészkek elfog- 

 lalása, az udvarok környékén levő szarka- 

 fészkek okkupácziója, a költési időszak első 

 helyes megjelölése. 



4. Naumann saját adatai a tojások nagysá- 

 gáról, részben azok színéről, továbbá a már 

 korábban nyilvánított sejtelem, melyről a 

 PETÉNYitől kapott adatok daczára sem tudott 

 lemondani. 



Az „Isis"-ben megjelent közleményt Naumann 

 úgy látszik nem ismerte, legalább nem hasz- 

 nálta föl. 



Az a kérdés már most: mi késztette Naumanní 

 arra, hogy ezt a részben helyes, részben hely- 

 telen adatokat tartalmazó tárgyalást nyújtsa 

 a kékvércse fészkeléséről, holott a PetényiíőI 

 kapott adatokat annál is inkább fölhasznál- 

 hatta volna, mert saját megfigyelései erről a 

 kérdésről nem voltak. A sok lehető föltevés 

 közül már eleve is ki kell rekeszteni azt, a 

 mely Naumanní tudatos mellőzéssel vádolná. 



oder Anfangs Juni findet man seine 4 bis 5 

 Eier, die zu den kleinsten Falkeneiern gehören, 

 denen des Merlin an Grösse gleichen oder 

 diese kaum etwas übertreffen, durchschnittlich 

 l'/ L , Zoll lang und l 1 /* Zoll breit sind, an 

 Gestalt der Kugelform näher als dem Oval 

 stehen, eine feinkörnige, glatte, doch nicht 

 glänzende Schale haben, deren Grundfarbe 

 gelblichweiss,doch wenig oder nur stellenweise 

 zu sehen ist, weil sie von einem blassen 

 und dunkleren Rothbraun in marmorartigen 

 Zeichnungen, Spritzflecken und Punkten fest 

 verdeckt wird. Auch hierin sind sie denen 

 vom Merlinfalken täuschend ähnlich, auch 

 hinsichtlich der bleicheren oder dunkleren, 

 der schwächeren oder stärkeren, selteneren 

 oder gehäufteren Zeichnung unter sich nicht 

 wenig verschieden, ihre Färbung indessen 

 weniger in Roth gehalten, oder das Braun- 

 roth düsterer als bei jenen." 



Diese, neben Petényis erstem Berichte, aus- 

 führlichste Schilderung ist folgendermassen 

 zusammengesetzt : 



1. Glogers Daten: das Nisten in der mit 

 „Wurzelwerk, Moos und Haaren" ausgelegten 

 Baumhöhle ; das Okkupieren der Dohlen- 

 nester; teilweise Beschreibung der Eier und 

 vielleicht auch deren Anzahl und schliesslich 

 das gesellschaftliche Vertreiben der Elstern. 



2. Naumanns eigener Bericht vom Jahre 1837 

 auf die Daten Petényis gestützt. 



3. Petényis Daten, welche er im Jahre 1835 

 Naumann mitteilte (s. u.): Okkupieren der 

 Krähenhorste und der in der Nähe der Höfe 

 befindlichen Elsternhorste, erste richtige Be- 

 stimmung der Brutzeit. 



4. Naumanns eigene Daten über die Grösse, 

 teilweise über die Farbe der Eier, dann die 

 schon früher geäusserte Vermutung, welcher 

 er, trotz der von Petényi erhaltenen Daten, 

 nicht entsagen konnte. 



Der Bericht in der „Isis" war. wie es scheint, 

 Naumann nicht bekannt, benutzt wurde er 

 wenigstens nicht. 



Es ist nun die Frage, was Naumann bewog 

 über das Brutgeschäft des Rotfussfalken diese 

 teilweise richtige, teilweise falsche Daten 

 enthaltende Darstellung zu geben, wo er doch 

 die von Petényi erhaltenen Daten umso mehr 

 benützen konnte, als er über diese Frage 

 keine eigenen Beobachtungen hatte. Aus den 

 möglichen Hypothesen muss diejenige schon 



