üüt; 



hozzá is látnak, hogy a törvényes birtokost. 

 ;t ki többé-kevésbbé erős liarcz titán engedni 

 kényszerül, elűzzék." 



Naumann adatainak variácziója. 



Huuülin M. T. : Ornithologie Nordost afri ka s 

 etc. I. kötet, I. rész. Cassel, 1869, pag. 40. 



„A kékvércse északkeleti Afrikában nem 

 egészen rendes téli vendég. Többnyire 6 — 12 

 tagból álló társaságokban érkezik Alsóegyip- 

 tomba úgy szeptemberben, nappal a tarlókon 

 tartózkodik, a melyek fölött szitálva ide-oda 

 kóborol, a hol sáskák vannak, a melyeket ez 

 a vércse gyakran röptében is megeszik ; néha 

 aztán leereszkednek ringó durah-szálakra, 

 apróbb bokrokra, sövényekre és kerítésekre, 

 s csak az éj beálltával indulnak alacsonyan 

 szállva az éjjeli tanyára, tamariszk, vagy 

 nabaqu-fákra." 



Azért adjuk itt ezeket a téli szálláson hasz- 

 nált tartózkodási helyekre vonatkozó meg- 

 figyeléseket, mert igen jól találnak Petényi 

 fent adott érvelésével, és teljesen meg- 

 egyeznek Csató alább következő, s az átvo- 

 nulás közben használt tartózkodási helyekre 

 vonatkozó megfigyeléseivel. Mindakettő meg- 

 erősíti PETÉNYinek azt az állítását, hogy a falak, 

 romok, sziklák stb- megszállása ellenkezik a 

 kék vércse természetével, s azért még vonulás 

 közben se érinti azokat. 



Goebel H. : Notizen über drei Vögel des 

 Archangelschen Gouvernementes. Journ. f. Or 

 nith. XVII. 1869, p. 322. 



„Az umani kormányzóságban rendesen az 

 itt igen gyakori szarkák fészkeit foglalja el, 

 különösen akkor, ha nedves lapályok vannak 

 a közelben." 



Goebel H : Ein Ausflug an die Dnjepermün- 

 dung. Journ. f. Ornith. 1870, p. 144. 



„A Leman környékbeli pusztáról, Odessa 

 mellett még néhány igen szép fészekaljat 

 kaptam, köztük Tinnunculus alaudarius, cen- 

 chris- és vespertinus tojásokat odvas fűz- 

 fákból és földi lyukakból." 



Goebel H. : Die in den Jahren 1867 — 69 

 im Umanscìien Kreise beobachteten Vögel, 

 Journ. f. Ornith. XVIII. 1870. p. 195. 



Hilfe. Oie sind auch bald dabei, um die recht- 

 mässigen Besitzer, welche nach einem mehr 

 oder minder starken Kampfe nachgeben müs- 

 sen, zu verjagen." 



Eine Variation der NAUMANNSchen Daten. 



M. Tu. v. Hedown: Ornithologie Nordost- 

 Afrikas etc. I. Bd. I. Abtheilung. Cassel, 

 1869, pag. 40. 



„Wir haben den Rothfussfalken als nicht 

 ganz regelmässigen Wintergast in Nordost- 

 Afrika kennen gelernt. Gewöhnlich erscheint 

 er aber in Gesellschaften von 6 — 12 

 Stück im September in Unteregypten, hält 

 sich den Tag über auf Stoppelfeldern, über 

 denen er rüttelnd hin und her schweift und 

 wo es zahlreiche Heuschrecken gibt, welche 

 diese Falken oft im Flug verzehren ; zuweilen 

 lassen sie sich dann auf schwanken Ourah- 

 halmen, kleinen Büschen, Hecken und Zäunen 

 nieder und streichen erst mit Einbruch der 

 Nacht niedrig auf ihre Standorte. Tamarisken 

 oder Nabaqu-Bäumen, zu." 



Wir geben diese Beobachtungen über die 

 Aufenthaltsorte im Winterquartier, weil die- 

 selben den obigen Ausführungen Petknyis 

 sehr gut zustatten kommen und mit den 

 Beobachtungen von Csató (weiter unten) über 

 die Aufenthaltsorte während des Durchzuges 

 vollkommen korrespondieren. Beide bekräf- 

 tigen Petényis Aussage, dass es nicht der 

 Natur des Rotfussfalken entspricht, Gemäuer, 

 Ruinen, Felsen etc. zu bewohnen, und dass 

 er diese Objekte auch während des Zuges 

 nicht frequentiere. 



Goebel H. : Notizen über drei Vögel des 

 Archangelschen Gouvernements. Journ. f. Ornith. 

 XVII. 1869, pag. 322. 



„Hier im Umanschen Kreise nimmt er regel- 

 mässig die Nester der Elstern, die hier sehr 

 gemein sind, in Beschlag, besonders wenn 

 sie in der Nähe feuchter Niederungen sich 

 befinden.' 



Goebei, H. : Ein Ausflug an die Dnjeper- 

 mündung. Journ. f. Ornith. 1870, pag. 144. 



„Von der Steppe in der Umgegend des 

 Leman bei Odessa erhielt ich noch einige 

 sehr schöne Gelege, darunter Tinnunculus 

 alaudarius, cenchris und vespertinus aus hohlen 

 Weiden und Erdlöchern." 



Goebel H. : Die in den Jahren 1867 - 69 

 im Umanschen Kreise beobachteten Vögel. 

 Journ. f. Ornith. XVIII. 1870, pag. 195. 



