Jli'.l 



lerakásának ideje június közepe. A tojások 

 különféle költési stádiumban vannak. Egy 



hármas fészekalj alapján a méretek a követ- 

 kezők : 



hosszúság : átlag 36 mm, minimum 36 mm, 

 maximum 37 mm. 



szélesség : átlag = maximum = minimum = 

 28 mm. 



BoiiTZ leírása alapján mindenkinek arra 

 kell gondolnia, hogy a kékvércse magarakta 

 fészkét írta le. Itt is megismétlődik az az eset, 

 hogy a szerző nem lévén tisztában az illető 

 faj természetrajzával, öntudatlanul is, és egyéb- 

 ként helyes adatok alapján, téves közléseket 

 ad a kérdésről. Hogy itt szó se lehet a kék 

 vércse magarakta fészkéről, arra nézve elég- 

 nek tartom a hivatkozást arra a körülményre, 

 hogy Holtz 1871-ben Goebkl vendége volt, l 

 a ki a kék vércse fészkelésére vonatkozó 

 igazán kimerítő tárgyalásában okvetlenül 

 megemlítette volna Holtz szerencsés lele- 

 tét, a melyre ő hosszú évek során se tudott 

 ráakadni. 



Savi C. P. : Ornitologia Italiana. Opera 

 postuma del Prof. Savi. 1. Firenze, 1873, p. 179- 



„Hogy fészkel-e a kék vércse Olaszország- 

 ban, azt nem tudom. Az auktorok szerint erdő- 

 széleken levő magas fákra rakja a fészket, 

 de lehetőleg igénybeveszi az elhagyott szarka- 

 fészkeket is, hogy a fészekrakástól szabadul- 

 jon. Schlegel szerint Görögországban, a hol 

 néhány pár fészkel, háztetőkre rakja a fész- 

 két. Számszerint 3— 6 tojása meglehetős 

 gömbalakii, világos szürkés vöröses, sötét 

 barnavörös foltokkal behintve. " 



Indifferens, a/, irodalmi adatokai föltételesen 

 elfogadó tárgyalás. Schlegel adatai szerint 

 Görögországban fészkelne a kék vércse, de ez 

 Reiser legújabb adataival ellenkezik ; a ház- 

 tetőkön vab'i l'es/.kelés különben szinten igen 

 lerontja az adat bitelét. 



FiiivAi.nszKY Imkh : Jellemző adatok Magyar- 

 ág faunájához. Akad. Évkönyvek XI. 

 (1864 69) IV darab L865 re Budapest. L876, 

 pag Wl'.i. 



1 Goebel M.: Die Vögel des Kreises Uman. p. 31. 



I.ri/pzeit: Mitte Juni. 



Die Hier zeigen verschiedene Brutstadien. 



Eiermaasse von drei Eiern eines Geleges: 



Lunge: Durchschnittlich 36 mm. Minimum 

 36 mm. Maximum 37 nun. 



Breite: Durchschnittlich = Minimum 

 Maximum = 28 mm. 



Auf Grund der Beschreibung von Holtz 

 muss man jedenfalls auf den Gedanken kom- 

 men, dass er den selbstgebauten Horst des 

 Kotfussfalken beschrieb. Auch hier wieder- 

 holt sich der Fall, dass der Verfasser mit 

 dem Wesen der Frage nicht im klaren ist 

 und deshalb auf Grund richtiger Beobach- 

 tungen unabsichtlich falsche Daten über illé- 

 seiben gibt. Dass es sieh hier nicht um deu 

 selbstgebauten Horst des Rotfussfalken han- 

 deln kann, diesbezüglich glaube ich, dass es 

 genügend ist, sich auf den Umstand zu be- 

 rufen, dass Holtz im Jahre 1871 bei Goebel 

 zu Gast war, 1 der es in seiner wirklich aus- 

 führlichen Darstellung der Brutverhältnisse 

 des Rotfussfalken kaum unterlassen hätte, 

 den glücklichen Fund von Holtz, welches 

 gleichen er während langer Jahre nicht fin- 

 den konnte, zu erwähnen. 



Savi C. P. Ornitologia Italiana. Opera pos- 

 tuma del Prof. Savi. Bd. I. Firenze, 1873, p. L79. 



„Ob der líotfussfalke in Italien brütet, weiss 

 ich nicht. Laut den Auktorén baut er -ein 

 Nest auf grosse Bäume am Waldrande, doch 

 benützt er womöglich auch alte verlassene 

 Nester der Elstern, um sich vom Nest bauen 

 zu entheben. Schlegel berichtet, dass er in 

 Griechenland, wo er in einigen Paaren brü- 

 tet, sein Nest auf Hausdächern errichtet. Die 

 3 — 6 Eier sind ziemlich kugelförmig, hell 

 graurötlich mit dunklen braunroten Flecken 

 übersäet." 



Indifferente, die Literaturquellen nur be- 

 dingungsweise akzeptierende Darstellung. Laut 

 Schlegel soll der Rotfussfalke in Griechenland 

 horsten, doch steht dies mil Reisers neuesten 

 Forschungen im Widerspruche. Das Nisten 

 auf Hausdächem schadet der Glaubwürdigkeit 

 der Angabe ebenfalls. 



Embrice v. Frivaldszky : Jellemző adatok Ma- 

 gyarország faunájához. Akad. EvkönyvekXI. 

 (1864 (Üt) IV. Stück tur L865. Budapest, 

 L876, pag. 139. 



1 Gokbbl H.: Die Vögel des Kreises Uraan, p. 31. 



