IT; 



azt mondja, hogy Magyarországra április köze- 

 pén érkeznek és korán májusban költenek." 



Ezekután Goebel adatai következnek. Tojás- 

 méretek : hosszúság 1'6 — L25, szélesség 

 1-2— 10 incl. 



Indifferens, a relata refero elvére helyez- 

 kedő tárgyalás, a mely azonban jó forrásra 

 támaszkodik, és Cochrane tévedéseit se repro- 

 dukálja. 



Dr. Willibald E. : Die Nester und Eier 

 der in Deutschland etc. brütenden Vögel. III. 

 kiadás, átdolgozta Dürhien Bruno. Leipzig, 

 1886, p. 9. 



„Radde szerint fákon van a fészke, több- 

 nyire magas füzeken, Nordmann szerint pedig 

 legtöbbször szarkafészkeket foglal el. Június- 

 ban van teljes négy-öt tojásból álló fészek- 

 alja, tojásai alig kisebbek, mint a vörös 

 vércsééi." 



Lutz K. Gr. : Die Raubvögel Deutschlands. 

 Stuttgart, 1887. 



„A kék vércse leginkább fűzfákon fészkel." 



A forrás Radde. 



Dr. Russ K. : Vögel der Heimat. Wien. 1887, 

 p. 370. 



„A fészek állítólag legtöbbször faodvakban 

 található, vagy pedig csóka- és szarkafészkek 

 használtatnak." 



A GLOGER-NAUMANN-féle adatok egy variá- 

 cziója. 



Lazarini L. báró megfigyelései. III. Jahresb. 

 (1884) d. Com. f. ornith. Beob. in Öst.-Ung. 

 Ornis. 1887, p. 32. 



„Később értesültem róla, hogy ezek a sóly- 

 mok a Lanserköpfe 1 szikláin fészkeltek." 



A közlemény formája se olyan, hogy hitelt 

 ébresztene ily fölötte kétes esetben, mikor a 

 kék vércse fészkelő területének ily messze 

 nyugat felé való kiterjesztéséről és a síkság- 

 ról a hegyvidékre való kitelepítéséről van 

 szó. Az egész közlemény, így a sziklákon való 

 fészkelés is téves informáczió eredménye. 



Reiser 0. megfigyelései. III. Jahresbericht 

 (1884) d. Com. f. ornith. Beob. in Öst.-Ung. 

 Ornis, 1887, p. 32. 



„Fészkeltek a rothweini kastély lakatlan 

 részében." A fiókák szárnyrakelése után az 



1 Innsbruck mellett. 



piere. Cochbanb berichtet, dass sie in Ungarn 

 Mitte April ankommen und früh im Mai brü- 

 ten." 



Es folgen demnach die Daten von Gobbkl. 



Eiermaasse sind: Länge 1'6 — 1*25, Breite 

 1-2-10 inch. 



Indifferente, auf dem Standpunkte des Prin- 

 zipes „relata refero" befindliche Darstellung, 

 welche sich jedoch auf eine gute Quelle stützt 

 und auch Cochrane« Irrtümer nicht reprodu- 

 ziert. 



De. E. Willibald: Die Nester und Eier der 

 in Deidschland etc. brütenden Vögel. III. 

 Aufl. Umgearb. von Bruno Dürhien. Leipzig, 



1886, pag. 9. 



„Horst, nach Radde's Angabe, auf Bäumen, 

 gern auf hohen Weiden, nach Nordmanns Mit- 

 theilung wird nieist ein Elsternest benutzt. 

 Gelege im Juni, vier oder fünf Eier, reich- 

 lich so gross wie die des Thurnifalken." 



Lutz K. G. : Die Raubvögel Deutschlands. 

 Stuttgart, 1887. 



„DerRothfuss falk horstet meist auf Weiden." 



Die Quelle ist Radde. 



Dr. K. Russ : Vögel der Heimat. Wien, 1887, 

 pag. 370. 



„Das Nest soll meistens in hohlen Bäumen 

 stehen oder auch in Dohlen- und Krähen- 

 nestern errichtet werden." 



Eine Variation der GLOGER-NAUMANNSchen 

 Daten. 



L. Baron Lazarini im III. Jahresbericht (ISSI) 

 des Com. f. ornith. Beob. in Öst.-Ung. Ornis, 



1887, pag. 32. 



„Wie ich später erfuhr, hatten diese Fal- 

 ken bei den Lanserköpfen ' gehorstet. 



Schon die Form des Berichtes ist nicht 

 geeignet dazu, um Vertrauen zu erwecken 

 in einem solch äusserst zweifelhaften Falle, 

 wo es sich um eine so weite Verschiebung 

 des Brutgebietes nach Westen und um eine 

 Übersiedelung aus der Ebene in das Hoch- 

 gebirge handelt. Der ganze Bericht, so auch 

 das Brüten auf Felsen ist Ergebnis einer 

 falschen Information. 



0. Reisers Beobachtung im III. Jahres- 

 bericht (1884) d. Com. f. ornith. Beob. in 

 Öst.-Ung. Ornis, 1887, pag. 32. 



„Hat heuer in dem anbewohnten Theile 

 des Roth weiner Schlosses genistet." Nach 



1 Bei Innsbruck. 



35* 



