1^77 



az egész család eltávozott a fészkelési helyről 

 DNy. felé." 



Hogy miféle madarat tigyelt megittSTROHBACH, 

 azt utólag már nem lehet megállapítani, de 

 semmiesetre se lehetett a kék vércse, mint- 

 hogy egyetlen egy adat se vonatkoztatható 

 erre a fajra. 



A tojásméretek túlnagyok, a költés tartama 

 tálhosszú, a fiókák pehelyruhája (Dresser, 

 Petényi, 1 Chernél és Madarász szerint) fehér 

 és nem szürkéssárgás, a tojások valamint a 

 tiatalok ruhájának a színe rossz, az elvonulás 

 túlkéső. Ilyen körülmények között e megfigye- 

 lések hitelességéhez oly kétségek férkőznek, 

 melyek azok teljes mellőzését követelik. 



Biblz E. A. : Fauna der Wirbel thi ire Sie- 

 benbürgens. II. kiadás. Hermannstadt, 1888, 

 p. 29/ 



„A töniösi méhesekben költött 1875-ben." 



Hausmann említett csonka adata. 



Zarudny N.: Az orenbwrgi vidék madárfww- 

 nája. Szentpétervár, 1SSS. p. 202. (Orosz 

 nyelven). 2 



„Kedvencz tartózkodási helyét vizek köze- 

 lében levő ritkás ligetek alkotják, a hol 

 különböző, sáskákban bővelkedő száraz rétek 

 és pusztaságok is találhatók. A mint fészkelő- 

 helyüket megszállották a kék vércsék naponta 

 több vadászkirándulást is tesznek a környéken. 

 A szünetekben és különösen naplemente előtt 

 a fészkelő tanyákon gyülekeznek, a hol még 

 sokáig röpködnek és kiáltásaikkal megtöltik 

 a levegőt. Nagy területen szétszórt rajba 

 egyesülve kergetőznek, különböző magassá- 

 gokban röpködnek és gyakran oly magassá- 

 gokba emelkednek, hogy a színbeli nagy 

 különbség daczára még az éles szemű meg- 

 figyelő se tudja az egyes madarak nemét 

 fölismerni. Ily gyülekezések alkalmával vá- 

 lasztják a még magános hímek a párjukat. 

 A kecses és pajzán nőstények azonban nem 

 egykönnyen engednek számos udvarlójuk sür- 

 gető kéréBének, hanem még nagyon sokáig 

 hajszoltatják magukat a fák koronái között, 

 miközben majd a magasba emelkednek, majd 

 pedig hirtelenül lezuhannak. A hímek állan- 

 dóan versenyeznek szerelmük tárgyáért a 



1 A német kiadásból kimaradt a „/Wir;" szó, de 

 a magyarban megvan. 



- A fordítást Häkms M. úrnak köszönöm. 



Wachshaut. Augenring und Fusse sind licht 

 Orangeroth. Am l(i. Oct. gegen Mittag verliess 

 Jung und Alt in SYV. Richtung den Brutplatz." 



Welche Vogelart Strohbach hier beobachtete, 

 bleibt zweifelhaft, ein Rotfnssfalke war es 

 ganz sicher nicht, denn es stimmt von den 

 angeführten Daten kein einziges für denselben. 

 Die Maasse der Eier sind viel zu gross, ebenso 

 die Anzahl derselben, die Brutzeit zu lang, 

 der Flaum der Jungen (nach Dresser, Petényi, 1 

 Chernél, Madarász) weiss, nicht graugelblich, 

 die Farbe der Eier, sowie des Jugendkleides 

 unrichtig angegeben, der Wegzug ausser- 

 ordentlich spät. Unter solchen Umständen 

 muss von einer Benützung derselben gänzlich 

 abgesehen werden. 



E. A. Bielz : Finnm dir WirbrUhiere Sieben- 

 bürgens. It. Autl. Hermannstadt, 1888, pag. 29. 



„In den Bienengärten am Tömös 1875 

 brütend." 



Das unvollständige Datum Hausmanns. 



Zarudny X. : Ornithologische Fauna des 

 Orenburger Gebietes. St.-Petersburg, 1888, 

 pag. 202. (Russisch).' 3 



„Seinen Lieblingsaufenthalt bilden dünn- 

 bestandene Wäldchen in der Nähe von 

 Gewässern mit trockenen Wiesen und Steppen, 

 welche reich an verschiedenen Heuschrecken 

 sind. Haben die Rotfussfalken ihre Brutplätze 

 bezogen, so unternehmen sie täglich mehrere- 

 mal Jagdexkursionen in die umliegende (legend. 

 In den Zwischenpausen und besonders kurz 

 vor Sonnenuntergang sammeln sie sich an 

 ihren Brutplätzen, wo sie noch lange herum- 

 fliegen und die Luft mit ihrem Geschrei er- 

 füllen. In einem weit zerstreuten Schwärme 

 vereinigt jagen sie sich einander nach, fliegen 

 in verschiedenen Höhen, und erheben sieh 

 oft in solche Höhen, dass ein scharfsichtiger 

 Mensch das Geschlecht des Vogels nicht, 

 unterscheiden kann, trotz des grossen Unter- 

 schiedes in der Färbung. Während solcher 

 Versammlungen suchen sich die noch nicht 

 gepaarten Männchen ihre Lebensgefährtin aus. 

 Die reizenden koketten Räuberinnen geben 

 den dringenden Werbungen ihrer vielen Ver 

 ehrer nicht so bald nach, sondern Lassen 

 dieselben lange Zeil /wischen Baumwipfeln 



1 In der deutschen Ausgabe fehlt des Wort „weiss", 

 in' der ungarischen i>t es jedoch vorhanden. 



■ Die Übersetzung verdanke ich Herrn M. HlBMS. 



