.'iL' 



pusztaságba való kivonulás időpontjával. Az 

 egyéves kék vércséknél a vedlés olyan sokáig 

 tart, hogy még szeptember közepén is talál- 

 hatók átvonulok, himek, melyeknél az előző 

 évi evezők még nincsenek valamennyien egy- 

 Bzinüekkel helyettesítve. Nálunk a kék vércsék 

 már életük első evében költenek átmeneti 

 ruhában, t. i. az apró tollazat új - szürke 

 - de az evező- és farktollak még az előző 

 évből valók, miket a fészekben kapott; ugyan- 

 így költenek a fiatal nőstények is. Nem talál- 

 koztam azonban oly fészkelőpárral, melynél 

 mindegyik átmeneti ruhában lett volna." 



A tojások leírásától eltekintve teljes szöve- 

 gében adtam ezt a nyelvi nehézségek követ- 

 keztében bajosan hozzáférhető, igazán gondos 

 és kimerítő tárgyalást, mely egyes részletei- 

 ben még Petényi monográfiáját is kiegészíti 

 s így a kék vércse fészkelésének teljes isme- 

 retéhez okvetlenül szükséges. A hosszú ideig 

 tartott gondos megfigyeléseken alapuló tár- 

 gyalásnak két sebezhető pontja van : az egyik 

 a kék vércse magarakta fészke, a másik pe- 

 dig a túlnagy tojásmérték. Minthogy a szerző 

 láthatólag tökéletesen tisztában van a kék 

 vércse fészkelési módjával, azért errevonat- 

 kozó állításait el kell fogadni s legfeljebb 

 csak az adatok kritikai revideálásáról lehetne 

 szó. Különösen föltűnő, hogy ez a valósággal 

 fészekparazitává fejlődött vércsefaj oly gon- 

 dosan és művészileg font fészket rakhatna, 

 mint a milyen itt említve van. Mind a három 

 Cerchneis-faj fészekrakását éppen az jellemzi, 

 hogy hiányzik náluk az alapozási képesség 

 — cenchris és tinnunculus épületeken, romo- 

 kon, odvakban stb. fészkel, a vespertinus 

 és tinnunculus ' fészekbitorlók — s ezért a 

 legnagyobb mértékben föltűnő s a kék vércse 

 természetrajzával össze nem egyeztethető do- 

 log, hogy maga rakná a fészkét. Az oekolo- 

 giai korreláczió elve szerint legfeljebb csak 

 a kész alapra fölszerelt fészekről lehetne szó, 

 s erre vonatkoznék első sorban a revízió. 



A kék vércse fészkelésének megfigyelői közül 

 Petényi, Lovassy és Cerva mellett Goeb t és 

 Szomov nyújtják a legkimerítőbb és legtöbb 



1 Petényi erre nézve azt irja, hogy szabadon fára 

 magarakta fészkét e fajnak sohase találta s ugyan- 

 azt állítja Lovassy is. 



jährigen Rotfussfalken zieht sich die Mauser 

 so in die Länge, dass man noch Mitte Sep- 

 tember auf dem Durhzuge Männchen findet, 

 bei welchen die vorjährigen Jugendschwingen 

 nicht alle durch einfarbige ersetzt sind. Bei uns 

 nisten die Rotfussfalken schon im ersten Jahr im 

 Übergangsgefieder, d h. bei den Männchen 

 ist das Kleingefieder ganz neu — grau - 

 aber die Schwung- und Steuerfedern sind vor- 

 jährig, noch vom Neste her; ebenso nisten auch 

 die jungen Weibchen Es begegnete mir jedoch 

 kein Brutpaar, bei welchem beide Geschlechter 

 im Übergangskleide gewesen wären." 



Von der Beschreibung der Eier abgesehen 

 wurde diese infolge sprachlicher Schwierig- 

 keiten nur schwer zugängliche, wirklich sorg- 

 fältige und ausführliche Darstellung, welche 

 in einzelnen Teilen sogar Petényis Darstellung 

 ergänzt und daher zur vollständigen Kenntnis 

 des Brutgeschäftes desKotfussfalken unbedingt 

 notwendig ist, in extenso gegeben. Die auf 

 langjährige sorgfältige Beobachtungen gegrün- 

 dete Darstellung hat zwei verwundbare Stellen: 

 die erste ist der selbstgebaute Horst des 

 Rotfussfalken, die andere die viel zu grossen 

 Eiermaasse. Indem der Verfasser mit der 

 Nistweise des Rotfussfalken augenscheinlich 

 vollkommen im Klaren ist, müssen seine dies- 



bezüglichen Angaben 



werden 



und könnte höchstens von einer kritischen 

 Revision der Daten die Rede sein. Besonders 

 auffallend ist der Umstand, dass diese sich 

 zum wirklichen Nestparasiten entwickelte Fal- 

 kenart einen so sorgfältig und kunstvoll 

 gewundenen Horst baue, wie ihn diese Be- 

 schreibung erwähnt. Der Horstbau aller drei 

 Cerchneis-Arten wird ja gerade dailurchcharak- 

 terisiert, dass ihnen die Fähigkeit zur Anlage 

 des Unterbaues fehlt — cenchris und tinnun- 

 culus nisten in Gebäuden, Ruinen, Baum- 

 höhlen usw., vespertinus und tinnunculus 1 sind 

 Nestparasiten, weshalb es in höchstem Maassr 

 auffallend und eine mit der Natur des Rotfuss- 

 falken unvereinbare Erscheinung ist, dass 

 derselbe einen eigenen Horst baue. Auf Grund 

 des Prinzipes der ökologischen Korrelation 

 kann es sich hier höchstens um einen auf 

 fertige Unterlage montierten Horst handeln 



1 Petényi sehreibt diesbezüglich, dass er einen trei 

 auf Bäumen errichteten eigenen Horst dieser Art 

 niemals fand, und dasselbe behauptet auch v. Lovassy. 



