295 



rétek és vizek közelében ; állítólag gyakran 

 fészkel háztetőkön, úgyszintén költ f aodvakban 

 is, de sokszor megelégszik a szarkafészkek- 

 kel. A tojások száma 4 — 5, ritkábban 6- A 

 méretek 35—38X29-30 mm." 



Tömören érinti majdnem az összes fészke- 

 lési módokat, melyek forgalomba kerültek, 

 de .feltűnő, hogy éppen a sziklákat mellőzi, 

 holott az idevágó adatoknak Svájcz a klasz- 

 szikus hazája Valószínűleg nem voltak meg- 

 bízható forrásai. A maga rakta fészek leírásának 

 forrását nem tudtam megállapítani. A ház- 

 tetőkön való fészkelést bizonyára SchlegelíőI 

 vette. A faodvak tán NaumannìóI erednek, míg 

 a tojások száma és méretei ÜREssERre vallanak. 



Dr. Madarász Gy. : Magyarország madarai. 

 Budapest, 1899-1903, p. 225. 



„A fészekben ülő fiókákat hófehér pelyhek 

 borítják, csőrük és lábaik világossárgás szaru- 

 szinűek ; szemük szürkésbarna. Magyarországon 

 a lapályos vidékeken mindenütt gyakori. Fész- 

 ket nem épít magámik, hanem elhagyott varjú- 

 fészkekben költ; különösen kedveli a vetési 

 varjú kolóniáit." 



Szűkszavú, több lényeges mozzanatot mel- 

 lőző tárgjalás, de a fiókák pehelyruhájának 

 eddig legpontosabb leírása. 



Dr. Rey J. : Die Eier der Vögel Mittel- 

 europas. Gera-Untermhaus, 1900, p. 23. 



„Június elején három négy tojás található 

 a kék vércse fészkében. Többnyire szarka- 

 fészekben üti fel tanyáját. A tojások igen 

 hasonlók a vörös vércse tojásaihoz, de kiseb- 

 bek és finomabb a héjjuk. A legtöbbnél a 

 foltok intenzivebb színűek, mint más fajoknál 

 s színezetükben több a barna, mint a vörös. 

 Nagyságuk és súlyuk körülbelül középen van 

 a vörös és fehérkarmú vércsékéi között. A gyűj- 

 teményemben levő negyven darabnak nagysága 

 és súlya a következő: átlag 36'7X29'0 mm, 

 maximum 398X32-3 mm, minimum 34.0X288 

 és 36-5X27-3 mm. Átlagsúlyuk 1321 gr." 



Bár a legmodernebbek közé tartozik ez az 

 oologiai munka, a kék vércse fészkelésének 

 tárgyalása még se teljesen korrekt. Nemcsak 



auf Bäumen, nicht weit von Wiesen und Was- 

 ser; angeblich nistet er öfters auch auf Haus- 

 dächern oder in Baumhöhlen, begnügt sich 

 aber auch mit Fisternestern. Die Zahl der 

 Eier beträgt vier bis fünf, seltener sechs. Die 

 Maasse sind 35— 38 X 29—30 mm." 



Berührt ganz kurz, fast sämtliche in Um- 

 lauf geratene Nistweisen autfallenderweise 

 jedoch ohne der Felsen zu erwähnen, für 

 welche die Schweiz doch der klassische Boden 

 ist. Es fehlte wahrscheinlich an zuverlässigen 

 Beobachtungen. Woher die Beschreibung des 

 selbstgebauten Nestes stammt, konnte nicht 

 ausfindig gemacht werden. Das Nisten auf 

 Hausdächern mag wohl Schlegel entnommen 

 sein. Die Quelle der Baumhöhlen könnte Nau- 

 mann sein, Anzahl und Maasse der Eier stehen 

 Dressers Angaben am nächsten. 



Dr. J. v. Madarász. Magyarország Madarai. 

 Budapest, 1899—1903, p. 225. 



„Die Dunenjungen sind mit schneeweissem 

 Flaume bedeckt, Schnabel und Füsse sind 

 hellgelblich hornfarben, das Auge ist grau- 

 braun. — Ist in ebenen Gegenden Ungarns 

 überall häufig. — Baut sich kein eigenes Nest, 

 sondern brütet in verlassenen Krähennestern; 

 liebt besonders die verlassenen Saatkrähen- 

 kolonien." 



Sehr knappe, mehrere wesentliche Momente 

 unerwähnt lassende Darstellung, jedoch die 

 bisher genaueste Beschreibung des Dunen- 

 kleides. 



Dr. E. Rey: Die Eier der Vögel Mittel- 

 europas. Gera-Untermhaus, 1900, p 23. 



„Anfang Juni belegt der Rotfussfalke seinen 

 Horst, den er meistens in Elsternester anlegt 

 mit drei bis vier Eiern, die denen des Turm- 

 falken sehr ähnlich, aber kleiner und zart- 

 schaliger sind. Bei der Mehrzahl ist auch die 

 Fleckung intensiver als bei anderen Arten, 

 auch hat ihre Färbung mehr braune Töne als 

 rote. In Bezug auf Grösse und Schwere ste- 

 hen sie etwa in der Mitte zwischen denen 

 des Turmfalken und des Rötelfalken. Vierzig 

 Exemplare meiner Sammlung haben folgende 

 Maasse und Gewichte: Durchschnitt 36'7X 

 29-0 mm. Maximum 398X32-3 mm. Mini- 

 mum 34-0 X 288 und 365 X 27"3 mm. Sie 

 wiegen durchschnittlich 1'321 gr." 



Obwohl dieses oologische Werk zu den mo- 

 dernsten gehört, ist die Darstellung des Brut- 

 geschäftes des Rotfussfalken dennoch nicht 



