297 



„Magyarországon és déli Oroszországban 

 telepesen fészkel, úgy hogy egy-egy fán néha 

 öt-hat fészek is van. Fészket nem rak, hanem 

 elhagyott szarka- és varjúfészkeket foglal el, 

 melyeket azután a maga módja szerint ki 

 szokott javítani. Májusban és júniusban négy- 

 hat tojást tojik,melyek méretei 36 0X29 1 mm." 



Általában Dresser Birds of Europe adatain 

 alapuló feltűnően korrekt tárgyalás. Az elfog- 

 lalt fészkek kijavításának forrása ismeretlen. 



Chernél I. : Brehm A- Az állatok világa. 

 Madarak. A magyar viszonyokhoz alkal- 

 mazta — . III. kötet. Budapest, 1904, p. 318. 



Igen részletes és korrekt tárgyalás Petényi 

 nyomán. 



C8ÖRQEY T. : Madártani Töredékek Petényi J. 

 Salamon irataiból. Budapest, 1904. pag. 

 50-78. 



Itt is megvan az 1891-ben megjelent mono- 

 grafia, de az eddigi jelek szerint hasonló 

 sorsban részesül, mint PETÉNYinek 75 évvel 

 ezelőtt megjelent első idevonatkozó közle- 

 ménye. Az azóta megjelent külföldi irodalom 

 ezúttal se vett tudomást erről az alapvető 

 tárgyalásról, mely pedig abban az időben látott 

 napvilágot, mikor a magyar madártan a kül- 

 földön már pozicziót vívott ki magának. Az 

 eddig megjelent irodalmi források ismertetése 

 pedig mindenkit meggyőzhet arról, hogy míg 

 a kék vércse fészkelésének tárgyalását nem 

 erre a monográfiára alapítják, addig teljes és 

 korrekt tárgyalás el se képzelhető. 



Bau S. : Naturgeschichte der deutschen Vögel. 

 Irta Friederich C. G., V. kiadás. Feldolgozta — . 

 Stuttgart, 1905, p. 430. 



„A fészkeléshez a dombok lankás lejtőit, sőt 

 még a hegyek meredekebb omlásait is jobban 

 szeretik, mint a nyílt szabad síkságot. Külö- 

 nösen kedvelik a sziklafalakat, a hol alkalmuk 

 nyílik fészkeik elhelyezésére. Ha itt azután 

 még néhány magas fa is találkozik, akkor ez 

 gyülekezési helye lesz ezeknek az amúgy is 

 társas hajlamú vércséknek, úgy hogy néha 

 nagy társaságok verődnek itt össze. Magyar- 

 országon csóka- és szarkafészkeket szokott 

 elfoglalni, még újonnan rakottakat is, úgy 

 hogy azokból kiűzi a tulajdonosokat. Egyéb- 

 Aquila XVm. 



„Nistet in Ungarn und Südrussland auf 



Bäumen in Kolonien, so dass auf einem 

 Baume oft 5 — 6 Nester zu finden sind. Selbst 

 baut er kein Nest, sondern nimmt verlassene 

 Elster- und Saatkrähennester in Besitz, welche 

 er auf seine Weise ausbessert. Im Mai und 

 Juni legt er 4 — 6 Eier, deren Maasse 366X 

 29-1 sind." 



Eine im allgemeinen auf Dresser, Birds 

 of Europe gestützte, auffallend korrekte Dar- 

 stellung. Die auf Ausbesserung des Horstes 

 bezügliche Quelle ist mir nicht bekannt. 



St. v. Chernél: Brehm A. Az állatok világa. 



Vögel, den ungarischeil Verhältnissen ange- 



passt von — . Bd. III. Budapest, 1904, p. 318. 



Sehr ausführliche und korrekte Darstellung 

 nach Petényi. 



T. Csörgey: Ornithologische Fragmente aus 

 den Handschriften von J. Salamon v. Petényi 

 Gera Untermhaus, 1905, p. 54—85. 



Auch hier ist die im Jahre 1891 erschie- 

 nene Monographie enthalten, doch scheint 

 derselben ein gleiches Los zuteilwerden, als 

 der vor 75 Jahren erschienenen ersten 

 Veröffentlichung Petényis. Die seither erschie- 

 nene ausländische Literatur nahm auch dies- 

 mal keine Notiz von dieser grundlegenden 

 Abhandlung, trotzdem dieselbe schon in dem 

 Zeitalter erschien, als sich die ungarische 

 Ornithologie auch schon im Auslande eine 

 Position errungen hatte. Die Besprechung der 

 bisher erschienen Quellenwerke muss jeder- 

 mann überzeugt haben, dass nur dann eine 

 vollständige und korrekte Darstellung über 

 das Brutgeschäft des Rotfussfalken erreicht 

 werden kann, wenn dieselbe auf diese Mono- 

 graphie basiert wird. 



A. Bau: Naturgeschichte der deutschen Vö- 

 gel etc. von. C. G. Friederich. V. Auflage. 

 Bearbeitet von — . Stuttgart, 1905, p. 430. 



„Zum Standort für ihre Horste bevorzugen 

 sie sanfte Gehänge der Hügel, selbst steilere 

 Abfälle der Berge mehr als die freie offene 

 Ebene. Besonders sind ihnen Felswände er- 

 wünscht, wo sie Gelegenheit finden, ihre Horste 

 zu bergen. Sind hier noch einige hohe Bäume 

 zu finden, so gibt das einen Anziehungspunkt 

 für diese ohnehin geselligen Falken, so dass 

 sich zuweilen recht grosse Gesellschaften zu- 

 sammenfinden. In Ungarn nimmt er zur Brut 

 gerne alte Dohlen- und Elsternester, selbst 

 neuangelegte, indem er die sich widersetzen- 



38 



