301 



habár implicite benne , an a vetési varjúfészkek 

 és az egy fán levő több fészek elfoglalásában- 



Úgy látszik, csak saját megfigyeléseit, illető- 

 leg értesüléseit közli, az irodalmat nem hasz" 

 nálta fel. 



Martukelli G.: Gli Uccelli d'Italia. Milano, 

 1906, p. 413. 



„A kék vércse fákon fészkel, többnyire 

 hozzá hasonló nagyságú madarak fészkeiben 

 és 4 — 6 világos sárgásvörös tojást rak." 



Kissé szűkszavú, de korrekt tárgyalás ; 

 forrása felismerhetetlen. 



Marcel de Contreras : Les Oiseaux observés 

 ni Belgique. II. Bruxelles, 1907, p. 18—20. 



„Fészkét sziklaüregekbe rakja, esetleg el- 

 hagyott szarkafészket foglal el, vagy pedig 

 inagarakta fészekbe tojik." 



Typikus variácziója a NaumannÌóIo adatok- 

 nak az összes jellegzetes hibákkal együtt. 



Schenk J.: Az 1907. évi sáskajárás a Horto- 

 há()yon és a madárvilág. Aquila XIV. 1907, 

 p. 232. 



„Tényleg mindenütt fészkel a Hortobágyon, 

 a hol varjú- vagy szarkafészkeket talál, még 

 pedig mindenütt a legnagyobb számban. A 

 juhosháti erdőben a varjútelepen körülbelül 

 50 pár fészkel ; a papegyházi erdőben elhagyott 

 varjúkoloniában körülbelül 80 pár, a Kun 

 Györgyi erdőben varjakkal 8 — 10 pár; a többi 

 erdőben, a hol varjú nincs, csak néhány pár 

 fészkel szarkaf szkekben. 



Látható ebből, hogy a terület a kék vércsére 

 nézve igen kedvező, s csak a hiányzó fesz- 

 kelési alkalmatosságot kellene pótolni, hogy 

 rövid idő alatt benépesüljenek velük a jelenleg 

 még üres erdők. A M. O. K. elhatározta, hogy 

 kísérleteket tesz vesszőből font kosárkák ki- 

 függesztésével." 



Ugyanaz a tapasztalat, melyet már Petényi 

 is hangsúlyozott, t. i. az, hogy a kék vércse 

 csakis ott települ meg, a hol varjú- vagy 

 szarkafészkeket talál. A Hortobágyon ez a 

 sajátosság félreérthetetlenül megnyilvánult. 

 A kék vércsék száma mindenütt a varjú- és 

 szarkafészkek számával volt arányban, habár 

 úgy az erdők, mint a környezet mindenütt 

 egyformák voltak. A hány fészket közelebb- 

 ről megvizsgáltam, mind varjú- vagy szarka- 

 fészek volt. 



der Besiedelung der auf einem Baume befind- 

 lichen mehreren Nester enthalten ist. 



Wie es scheint, werden nur eigene Beobach- 

 tungen, respektive Erkundigungen gegeben, 

 die Literatur wurde nicht benützt. 



G. .Martorelli: Gli Uccelli d'Italia. Milano, 

 1906, p. 413. 



„Der Rotfussfalke nistet auf Bäumen ge- 

 wöhnlich in den Nestern ihm gleich grosser 

 Vögel und legt 4—6 hell gelblichrote Eier." 



Etwass knappe, aber korrekte Darstellung ; 

 Quelle unbekannt. 



Marcel de Contreras: Les Oiseaux observés 

 en Belgique. II. Bruxelles. 1907, p. 18—20. 



„Seinen Horst legt er in Felsspalten an, 

 eventuell werden verlassene Elsterneste okku- 

 piert, oder legt er seine Eier in selbstgebaute 

 Nester." 



Typische Variation der NAUMANNSchen Daten 

 mit sämtlichen charakteristischen Kehlern. 



J. Schenk: Die Heuschreckenplage auf dem 

 Hortobágy im Jahre 1907 und die Vogelwelt. 

 Aquila XIV. 1907, p. 232. 



„Tatsächlich ist er überall Brutvogel im 

 Hortobágy, wo er Krähen- und Elsternester 

 findet, u. zw. überall in maximaler Anzahl. 

 In der Krähenkolonie des Juhosháter Waldes 

 brüten zirka 50 Paare, in einer verlassenen 

 Krähenkolonie im Papegyházer Wald zirka 80 

 Paare, im Kúngyörgyer Walde mit Saatkrähen 

 zirka 10 Paare; in den übrigen Wäldern 

 nisten nur einzelne Paare in Elsternestern, 

 da dieselben keine Krähenkolonien bergen. 



Es ist hieraus ersichtlich, dass das Gebiet 

 für den Rotfussfalken sehr günstig ist, und 

 dass nur noch dem Mangel an geeigneten 

 Nistplätzen abgeholfen werden müsste, um 

 die derzeit noch leeren Wälder in kurzer Zeit 

 zu bevölkern. Die U. O. C. beschloss einen 

 Versuch mit dem Aushängen von aus Ruten 

 geflochtenen Körbchen zu machen." 



Dieselbe Erfahrung, welche schon von Pe- 

 tényi betont wurde, nämlich dass sich der 

 Rotfussfalke nur dort ansiedle, wo er Krähen- 

 oder Elsternester vorfindet. Im Hortobágy kam 

 diese Eigentümlichkeit unzweideutig zum Aus- 

 druck. Die Anzahl der Rotfussfalken hielt 

 überall das Verhältnis der Elster- und Krähen- 

 nester, trotzdem sämtliche Wälder und deren 

 Umgebung ganz gleichgeartet sind. Alle näher 

 untersuchten Horste erwiesen sich als Krähen- 

 oder Elsternester. 



