308 



Ha tekintetbe veszszük azt, hogy palaeark- 

 tikus madárfaj oekologiájának egyik legfon- 

 tosabb mozzanatáról van BZÓ, Úgy kissé hosszú- 

 nak kellene minősíteni azt az időközt, mely 

 az idevágó adatok megismeréséhez szükséges 

 volt. Tekintetbe veendő azonban az is, hogy 

 a kék vércse fészkelésében oly mozzanatok 

 is vannak, a melyek csak nagyon ritkán 

 figyelhetők meg; ilyen pl. a CiíRvAtól meg- 

 figyelt fészekszerelés. Sokkal kedvezőtlenebb 

 színben mutatja be az ornithologiai kutatást 

 az a tény, hogy még a leginkább megbízható 

 kutatók munkája se eredményezett egyöntetű 

 megállapításokat éppen a döntő fontosságú 

 kérdésben. Daczára annak, hogyPsTÉim, Goebel 

 és Cerva közlései szerint, melyek a kritikát 

 teljesen kiállják, már meg volna oldva a prob- 

 léma, mégis folytatni és ismételni kell a meg- 

 figyeléseket, mert Zarudny és Szomov kellő- 

 leg meg nem támadható adatai nyomán min- 

 dig megmarad a kétely, hogy a kék vércse 

 esetleg maga is szokott fészket rakni. így 

 éppen a leginkább kiélezett kérdés marad 

 megoldatlanul, holott azt a czéltudatos meg- 

 figyelés már tisztázhatta volna. 



Hogy más kérdésekben is mennyire inga- 

 dozóak az adatok, azt tán legplasztikusabban 

 a tojásméretek mutatják be, mert hiszen a 

 dolog természeténél fogva éppen itt szinte 

 kizártnak tekinthető a nagyobbfokú eltérés. 

 Pedig ezek a „méretek" nagyon is divergál- 

 nak, a mint azt a mellékelt összeállítás 

 szemlélteti. 



A divergálások legfőbb oka abban rejlik 

 hogy a méretek sokszor nem a kék vércse 

 tojásairól valók, hanem más fajokéira vonat- 

 koznak, a miből a kutatás pontatlansága és 

 felületessége nyilvánvaló ; az erdményt tehát 

 nem szabad a tojásméretek használhatósága 

 ellen sorompóba állítani. 



Az eredeti források adatainak átvételénél 

 hasonlóan igen kedvezőtlen viszonyokra aka- 



Wird in Betracht gezogen, dass es sich um 

 eines der wichtigsten Elemente der Ökologie 

 einer palaearktischen Vogelart handelt, so 

 muss der Zeitraum, welcher zur Erkenntnis 

 dieser Daten notwendig war, als etwas zu 

 lang betrachtet werden. Es darf jedoch nicht 

 ausser acht gelassen werden, dass im Brut- 

 geschäfte des Rotfussfalken auch solche Mo- 

 mente vorhanden sind, welche nur selten 

 beobachtet werden können, so z B. die Mon- 

 tierung des Horstes,welche von Cerva beobachtet 

 wurde. In ein viel ungünstigeres Licht wird 

 jedoch die omithologische Forschung durch 

 den l instand gestellt, dass selbst die zuver- 

 lässigsten Beobachter gerade in der wesent- 

 lichsten Frage keine einheitlichen Resultate 

 lieferten. Trotzdem laut den Berichten von 

 Petényi, Goebel und Cerva, welche der Kritik 

 am besten standhielten, das Problem schon 

 als gelöst betrachtet werden könnte, müssen 

 die Beobachtungen dennoch wiederholt und 

 fortgesetzt werden, indem auf Grund der Daten 

 von Zarudny und Ssomow noch immer Zweifel 

 auftauchen können, dass der Kotfussfalke 

 eventuell doch einen eigenen Horst baue. So 

 bleibt gerade die wichtigste Frage ungelöst, 

 trotzdem dieselbe durch zielbewusste Beobach- 

 tung schon geklärt sein könnte. 



Welchen Schwankungen die Daten bei ande- 

 ren Fragen unterworfen sind kann vielleicht am 

 plastischsten durch die Eiermasse dargestellt 

 werden, indem ja hier schon der Natur der 

 Sache gemäss grössere Abweichungen als 

 ausgeschlossen betrachtet werden könnten. Und 

 doch divergieren diese Maasse ganz bedeutend, 

 wie dies die beistehende Tabelle veranschau- 

 licht. 



Die Hauptursache der Ungleichheiten be- 

 steht darin, dass sich die Maasse häufig nicht 

 auf Rotfussfalkeneier sondern auf diejenigen 

 anderer Arten beziehen, woraus die Ungenauig- 

 keit und Oberflächlichkeit der Forschung klar 

 zutage tritt; das Resultat darf daher nicht 

 als Beweis gegen die Brauchbarkeit der Eier- 

 masse angesehen werden. 



Bei der Übernahme der Daten der Origi- 

 nalquellen, werden gleichfalls sehr ungünstige 

 Verhältnisse angetroffen. Die meisten Original- 

 arbeiten blieben totes Materiale, welches die 

 sich mit der Frage befassenden Autoren gänz- 

 lich unbeachtet Hessen. Die Autoren wieder- 

 holten vielfach die Daten solcher Verfasser, 



