343 



Az 1911. évi jelölésből ezideig csak egy 

 gólyafióka sorsa ismeretes, a mely azonban 

 új adattal gyarapítja a gólya vonulási Ht- 

 jára vonatkozó ismeretünket. A szóbanforgó 

 gólyariókát. melyet július 7-én Mezőcsáton 

 jelöltem meg a 4179 számú gyűrűvel, már 

 augusztus 17-én Yamboli mellett, Bulgáriá- 

 ban holtan találta Barthélémy atya. ki egy- 

 úttal a gyűrűt is megküldte. Yamboli az 

 észak-déli irányban haladó Tundja folyó mel- 

 lett fekszik a Balkán déli oldalán. A folyó 

 iránya egyenesen a Dardanellákhoz vezet s 

 kétségtelennek tartom, hogy ez a lelőhely a 

 gólyáktól leginkább frekventált útirányban 

 fekszik. Az adat mindenesetre haladást jelent 

 az eddigi bizonytalansághoz képest, mert hiszen 

 a magyar gólyáknak Európán át követett 

 útjairól jóformán semmit se tudtunk. Az eddig 

 ismert adatok Szerbiából és Krassószörény 

 megyéből nézetem szerint eltévedt példányokra 

 vonatkoznak. 



Meg kell állapítanunk, hogy a fehér gólya 

 vonulási utjának ismerete sokkal lassabban 

 halad előre, mint a téli szállásó, mindazonáltal 

 az idei eredmények megint kisebbítették a 

 „terra incognita" -k terjedelmét. A két rhodesiai, 

 valamint a németkeletafrikai lelőhely kapcso- 

 latosan a bulgáriaival újabb pontokat jelölnek 

 a gólyák már sejtett útvonalán. Az eddigi 

 adatok tanúságait összegezve a gólya időszakos 

 tartózkodási helyeinek, átvonulási területeinek 

 alakját óriási fához lehetne hasonlítani, mely- 

 nek gyökérzete Délafrikát, törzse az átvonulási 

 területet, koronája pedig a fészkelő területet 

 borítja. Az elágazás valószínűleg a Földközi 

 Tenger északkeleti zugánál, az Iskanderoun 

 öbölnél kezdődik ; innen indul ki a hatalmas 

 északnyugati főág, melynek első mellékágazatai 

 a kis-ázsiai fészkelőterületet borítják, végső 

 elágazásai pedig Dániáig és Hollandiáig 1 (bizo- 



1 Delsman H. C. 1911 X. 25. kelt levelében arról 

 értesített, bngv 1910 és 1911 ben összesen 34 gólyát 



Von dem im Jahre Î911 durchgeführten 



Storclnnarkifi mit/en gelangte bisher nur ein 

 Fall zu unserer Kenntnis, welcher jedoch 

 unsere Kenntnis des Storchzuges durch ein 

 neues Datum erweitert. Dieser Jungstorch, wel- 

 chen ich am 7. Juli in Mezőcsát mit Ring Nr 4179 

 versah, wurde schon am 17. August von P. 

 Barthélémy, der auch den Ring einsandte, bei 

 Yamboli in Bulgarien tot aufgefunden. Yam- 

 boli liegt neben dem in nord -südlicher Rich- 

 tung niessenden Tundja- Flusse an der Süd- 

 seite des Balkangebirgszuges. Die Richtung 

 des Flusses führt in gerader Linie nach den 

 Dardanellen und scheint es mir unzweifel- 

 haft, dass sich der Fundort in einer von 

 den Störchen am meisten frequentierten Zugs- 

 linie befindet. Das Datum bedeutet jeden- 

 falls einen Fortschritt gegenüber der bisherigen 

 Unsicherheit, da ja über den Weg der unga- 

 rischen Störche in Europa fast nichts bekannt 

 war. Die bisherigen Daten aus Serbien und 

 dem Komitate Krassó- Szörény bezogen sich 

 meiner Ansicht nach auf verirrte Exemplare. 

 Wie es sich aus den bisherigen Daten 

 ergibt, schreitet unsere Kenntnis des Durch- 

 zugsgebietes viel langsamer fort als jene 

 über das Winterquartier, doch wurde die 

 Ausdehnung der ..Terra incognita" durch 

 die heurigen Daten wiederum etwas vermin- 

 dert. Die Fundorte in Rhodesien und Deutsch- 

 Ostafrika, verbunden mit dem Fundorte in 

 Bulgarien, ergeben wieder neue Punkte auf 

 dem schon bisher geahnten Reisewege des 

 Storches. Die Resultate der bisher zur Kennt- 

 nis gelangten Daten zusammenfassend, kann 

 die Form der vom Storch periodisch als 

 Aufenthaltsort und während des Durchzuges 

 frequentierten Gebiete mit einem ungeheuren 

 Baume verglichen werden : das Wurzelwerk 

 bedeckt Südafrika, der Stamm stellt das 

 Durchzugsgebiet dar und die Krone ver- 

 zweigt sich auf dem Brutgebiete, Die Ver- 

 zweigung der Krone beginnt vermutlich am 

 Nordostwinkel des Mittelländischen Meeres 

 an der Bucht bei Iskanderoun : hier beginnt 

 der mächtige nordwestliche Nebenast. dessen 

 erste Verzweigungen die Brutstellen in Klein- 

 asien darstellen und fernste Ausläuter die 

 Brutgebiete in Dänemark und Holland 1 (ver- 



i II. Dki.smann berichtet in einem Schreiben 

 vom 25. out. 1911, dass er mit Ringen der Vogel- 



