â?9 



a fusti fecske és a veréb csiripelését, az 

 Aerocephalus arundinaceus énekét, a kékbegy 

 éles hívó hangját, a vörösvércse, vörösgém 

 szavát, néhány mocsári madár hangját és né- 

 hány ismeretlen, nálunk elő nem forduló madár 

 hangjait. 



Éneklés közben többször kiemelkedik a 

 náderdőből, hogy néhány lépéssel tovább re- 

 püljön, néha egy kicsit el is verekszik faj- 

 társaival. 



A költés ideje valószínűleg június elejétől 

 június közepéig tart : a két fészekaljat június 

 8-án és 15-én gyűjtöttem. 



1907 tavaszán újra megfigyeltem két pari, 

 de legnagyobb utánjárásom daczára sem tud- 

 tam fészekre akadni. 



Schenk Henrik, Overbász, 



A kis poszáta — Sylvia curruca (L.) 

 családi életéről. Balatonarácsi kertünk kettős 

 rózsafasorában, ebédlő asztalunktól alig 1'/., 

 méternyire volt e virgoncz kis madár fészke. 



A hím óvatosabb ; a közeli diófán ugrál 

 vagy üldögél, de mindig úgy, hogy ág vagy 

 levél födje el előlünk. A nőstényt a kotlás- 

 iján időnként felváltja. A fészekről mindkettő 

 egyenesen száll el, vissza azonban mindig 

 óvatosan bujkálva jönnek. Az első tojást június 

 :13-án rakta 1 ; a madár sokat forgatja, párjának 

 halk csettegésétől kisérve. Egészen közelre 

 bevár s csak ha kezünk mozdul, ugrik le a 

 fészekről a földre, hol felborzolt tollazattal, 

 szárnyverdesve nagy cserregéssel fut bokortól 

 bokorig, oly közelre várva, hogy csaknem el- 

 érhetjük. Minél messzebbre csalta így az em- 

 bert, annál nagyobb lármát csap, hempereg 

 a földön, míg végre valamelyik bokorban el- 

 vész szemünk elől. Ha ilyenkor a fészek felé 

 megyünk \iss/.a, abba hagyja ezt a játékot 

 s magasba kapva, csettegő hangokat hallatva 

 eltűnik. 



1 Bizonyára második költési kísérletről van szó, 

 Kir. M. 0. K. 



Gezwitscher der Rauchschwalbe und des 

 Sperlings, den Gesang von Acrocephalus 

 arundinaceus, den scharfen Ruf des Blaukehl- 

 chens, den Ruf des Turmfalken, Purpurreihers 

 und einiger Sumpfvögel, sowie einiger unbe- 

 kannten, bri uns nicht vorkommenden Arten. 



Wenn er singt, erhebt er sich öfters aus 

 dem Rohrdickichte, um einige Schritte weiter 

 zu fliegen, zuweilen zankt er sich auch mil 

 seinesgleichen ein wenig herum. 



Brutzeit ist wahrscheinlich Anfang bis Mitte 

 Juni: die zwei Gelege wurden am S. uml 

 15. Juni gesammelt. 



Im Frühjahre 1907 beobachtete ich wieder 

 zwei Paare, doch konnte ich trotz grösster 

 Nachsuche kein Nest linden. 



Heinrich Schenk, Overbász. 



Aus dem Familienleben der Zaungras- 

 mücke — Sylvia curruca (L.). In der Rosen- 

 allee unseres Gartens in Balatonalmádi, kaum 

 17s ni von unserem Speisetische entfernt, be- 

 fand sich das Nest dieses kleinen munteren 

 Vogels. Das Männchen ist scheuer ; es sitzt 

 oder oder hüpft auf dem nahen Nussbaume 

 herum, jedoch immer darauf achtend, dass es 

 durch einen Ast oder ein Blatt vor uns ver- 

 deckt werde. Zeitweise löst es das Weibchen 

 im Brüten ab. Von dem Neste fliegen beide 

 immer direkt ab, auf das Nest begeben sie 

 sich jedoch immer vorsichtig sich verborgen 

 haltend. Das erste Ei wurde am 23. Juni 1 ge- 

 legt; der Vogel wendet die Eier oft um ; sein 

 Paar begleitet dies mit leisem Schmatzen. 

 Der brütende Vogel liisst uns ganz in seine 

 Nähe, nur wenn sich unsere Hand rührt. 

 springt er vom Neste auf den Boden, wo er 

 mit aufgesträubtem Gefieder flügelschlagend 

 und mit lautem Schreien von einem Strauche 

 zum anderen hüpft, uns so nahe kommen las 

 send, dass wir ihn fast erhaschen können. 

 Je weiter er uns auf diese Weise lockt, umso 

 stärker wird sein Geschrei; er wälzt sich auf 

 dem Boden herum, Ins er schliesslich in einem 

 Busche verschwindet. Begib! man sich nun 

 zum Neste zurück, so lässi er von diesem 

 Spiele ab. erhebt sich und verschwindet un- 

 ter schmatzenden Lauten. 



' Em handelt sich jedenfalls um run- /«■■ite Brut. 



Königl. l.o C. 



48* 



