Jordbunden er langs Fjorden stærkt kridtholdig, og disse hvide 

 Brinker, skinnende i Sommersolen, bidrager stærkt til at give 

 Egnen sit Særpræg. Store Engstrækninger findes mange Steder 

 mellem Skovene og Fjorden og bebos om Sommeren selvsagt af 

 en Mængde forskellige Vadere, saasom Præstekraver, Ryler, Rød- 

 ben og først og sidst Viber, hvis tumlende Flugt man alle Vegne 

 bemærker paa denne Aarstid. Paa de vidt udstrakte, lavvandede 

 Strækninger i Fjorden staar Hejrerne gravitetisk og spejder efter 

 de Smaafisk, der kommer inden for deres sylspidse Næbs Række- 

 vidde. Er man heldig, ser man højt oppe i Luften en, ja under- 

 tiden to prægtige Havørne, som med stive,' spændte Vinger sejler 

 i milevide Kredse, medens Kravlet underneden skyndsomt søger 

 Skjul, hvor et saadant er at finde. Den sorte Stork spanker 

 agtværdigt omkring i Strandkanten, undertiden, hvad jeg selv 

 har set, Side om Side med den hvide, tilsyneladende i bedste 

 Forstaaelse. Paa Stenene i Fjordkanten sidder Maager og Terner, 

 og rundt omkring i Vandet svømmer Gravænderne, af hvilke 

 der er mange her i Fjorden. — En Sommerdag i Skoven byder 

 ogsaa paa mange interessante Ting. Foruden de mangfoldige 

 Smaasangere ser og hører man ofte Spætterne, navnlig Stor Flag- 

 spætte, men ogsaa hyppigt Grønspætten, hvis gjaldende Skrig 

 lyder vidt og bredt. Over Træerne kredser undertiden Musevaage 

 og Spurvehøg samt Taarnfalk, som alle yngler her paa Egnen, 

 om end ret sparsomt, navnlig for Musevaagens Vedkommende. 



Et andet Billede faar man at se, naar man færdes ude om 

 Vinteren; men ogsaa denne Aarstid har et righoldigt Liv at 

 fremvise. Kvækerne forekommer som Regel hver Vinter, ofte i 

 store Skarer. Korsnæb, Grønsisken, Mejser og Fuglekonge op- 

 liver Granskovene. I Byens Haver flammer Dompappernes Farve- 

 pragt dobbelt straalende mod Sneens hvide Baggrund. En enkelt 

 Gang er man saa heldig at se de nydelige Silkehaler, som navn- 

 lig holder til, hvor der er Bær og Hyben. 



Men mest er det dog Fjorden, der tiltrækker sig Opmærk- 

 somheden. Naar den Mil efter Mil strækker sin hvide Flade, 

 bunden i Frostens Lænker, kommer de tusindtallige Flokke af 

 Svømmefugle og kaster sig i de enkelte Vaager, som stadig holdes 

 aabne af Strøm eller Kildevæld. Der forekommer navnlig Trold- 

 ænder og Hvinænder, endvidere Mængder af Graaænder samt 

 sjældnere Taffeland, Bjergand, Fløjlsand, Sortand og Skalle- 

 slugere, hvis tre Arter alle findes repræsenterede. Ikke saa 



