VENDEHALSEN, IYNX TORQVILLA, SOM 

 YNGLEFUGL I DANMARK 



AF 



EINAR SCHÅFFER, 



LÆGE. 



I Midten af Maj 1920 hørte jeg ved mit Sommerhus i Dron- 

 ninggaardkvarteret i Holte Vendehalsens karakteristiske Parrings- 

 skrig. Nogle Dage senere lykkedes det mig at faa Øje paa 

 Fuglen; den sad i timevis paa samme Sted, i Toppen af et 

 Grantræ, og udstødte ustandselig sine Skrig, 6 å 8 i Træk med 

 en lille Pause imellem hver Periode. Den begyndte allerede 

 Kl. 4 om Morgenen og bidrog sammen med Gøg og Nattergal 

 til at gøre Familiens Morgensøvn urolig; ved Solnedgang holdt 

 »Sangen« op. Kort Tid efter opdagede jeg til min Glæde, at 

 Fuglen havde taget Bolig i en af mine Redekasser, ca. 4 m over 

 Jorden i et Egetræ. 



Terrænet bestaar af en høj og ret stejl Skrænt, som vender 

 lige mod Syd og er bevokset med en blandet Bestand, temmelig 

 aaben, af store Bøge, Ege, Aske og Graner samt en Del mindre 

 Løvtræer som Røn, Elm og Fuglekirsebær med Underskov af 

 Hassel, Hyld og andre Buske. Skrænten gaar ned til en Mose 

 med Pilekrat og Elletræer. Netop et saadant »Nattergaleterræn« 

 yndes, ifølge Naumann, af Vendehalsen. 



Redekassens Hul, som vendte lige mod Syd, var 3 cm i 

 Diameter. Kassen befandt sig kun ca. 6 m fra Husets Veranda, 

 hvor jeg kunde sidde i timevis og iagttage Fuglene. I Ruge- 

 tiden saa jeg dem ikke ofte, men der er ikke Tvivl om, at de 

 skiftedes til at ruge. Naumann angiver, at Hannen afløser Hun- 

 nen i Middagstimerne, medens denne søger Føde. Jeg har iagt- 

 taget, at de skiftede flere Gange i Dagens Løb. Ungerne var 

 udklækkede den 10. Juni, og det var en uhyre Travlhed, der 

 udfoldedes af Forældrene, særlig da Ungerne blev større. Jeg 

 har set dem fodre indtil 12 Gange i Timen. Saavel Hannen 

 som Hunnen deltog i Fodringen, tilsyneladende lige flittigt. 



