NOGLE RØDKÆLKE SOM GÆSTER I HUSET. 



AF 



C.RUBO W. 



I Dansk ornithologisk Forenings Tidsskrift, 7. Aarg., Hft. IV, 

 1913, fortalte jeg lidt om to Rødkælke (Erithacus rubecula), som 

 jeg havde haft om Vinteren, flyvende frit rundt i Huset. Jeg 

 kalder dem Nr. 1 og Nr. 2. Jeg har siden hen haft flere af disse 

 Fugle som Gæster om Vinteren, og det kan inaaske interessere 

 Læserne at høre lidt mere om disse Fugle, idet man derved kan 

 danne sig et Begreb om deres Sædvaner, Karakter og Intelligens. 



Nr. 1 havde vi fra December 1911 til Foraaret 1912; Nr. 2 

 fra December 1912 til 27. April 1913. 



Nr. 3 fik vi foræret af en bekendt i Ny Taarbæk i December 

 1913; den blev ringet med Kanariefuglering Nr. 91. Den blev 

 tillidsfuld i Løbet af 4 — 5 Dage og begyndte at kvidre lidt i 

 Løbet af en Uge. Det var en stor, smuk Fugl med stærke 

 Farver; vi dømte den derfor til at være en Han. Da der var 

 gaaet 2 Uger, sang den højt, navnlig naar den saa en Rødkælk 

 uden for Vinduet. Siddende paa en Plante i Vinduet sang den 

 løs saa højt som en Bogfinke, og dens Sang mindede iøvrigt 

 om Bogfinkens første Forsøg paa Foraarssangen i Februar. Se- 

 nere genfandt man i dens Sang ikke saa lidt af Droslens og 

 Solsortens Strofer, uden at det dog blev afsluttet til en Melodi, 

 men Slægtskabet var tydelig at spore. Om Aftenen ved Lampelys 

 sang den ikke, men kvidrede eller fløjtede dæmpet, ofte en halv 

 eller hel Time i Træk med korte Afbrydelser. Siddende paa 

 Kanten af en Stole^g, paa Hjørnet af et Møbel eller paa Gulvet 

 knap en Meter fra mig, fløjter den saa indsmigrende ligesom 

 talende til mig, snart betragtende mig med det ene Øje, snart 

 med det andet. Inden 3 Uger var gaaet, tog den Melorme af 

 Haanden. 



Saa kom Nr. 4 som Logikammerat den 15. Januar 1914, og 

 denne blev mærket med Ring Nr. 72. Nr. 3 blev meget forbavset 



