36 



at se paa en Ting eller breder Papirer ud, kommer den straks 

 hen paa Bordet og ser Tingene efter. Er det noget, den ikke 

 forstaar sig paa — det vil sige noget ikke spiseligt — flyver den 

 bort igen, men er det Frugt, Nødder, Kage eller lignende, hopper 

 den omkring paa Bordet, til den faar lidt. Sidder jeg med en 

 Avis for Ansigtet, kommer den hen paa Bordet for at se, hvad 

 der skjuler sig bag Avisen. Det er tydeligt, at den betragter 

 baade mig og Avisen gentagende, ligesom for at undersøge, hvad 

 der foregaar. En af Børnene skriver Stil ved mit Skrivebord, 

 paa hvilket der staar en Brevvægt; den sætter sig paa denne 

 for at se, hvad Barnet bestiller, og vi konstaterer, at den vejer 

 20 Gram. 



Efter en Maaneds Ophold begynder Nr. 4 at blive lidt tam- 

 mere; den vover sig til at tage en Melorm af Husmoderens Haand 

 eller at sætte sig paa Kanten af en Bog, som jeg læser i. Den 

 begynder at kvidre lidt; synge gør den ikke. 



Rødkælkens sagte Kvidren eller Fløjten er en saa spæd og 

 fin Lyd, at man næppe vil kunne høre den i det fri; det er den 

 blødeste og mest indsmigrende musikalske Lyd, jeg kender. 

 Siddende paa en Stoleryg, fuldstændig i Hvile, lidt sammen- 

 krøben, med slappe Fjer, hængende Vinger og Hale, lader den 

 høre en sagte Fløjten; intet rører sig paa Fuglen end ikke Næ- 

 bet. Det er som en drømmende Enetale, den fører med sig selv, 

 eller som hviskede den en sød Hemmelighed til Mennesket i 

 Stuen. Den gør det kun, naar der er fuldstændig stille i Stuen. 



Om Morgenen er de ivrige efter at komme ud af Soveværelset, 

 særlig Nr. 3. Naar Døren til Børnenes Værelse aabnes, flyver 

 den straks derind, først en lille Tur hen til Vinduet for at se, 

 hvorledes Vejret ser ud derfra, eller om maaske Kammeraten i 

 Haven skulde vise sig. Saa et Svip ned til Skildpadden, der 

 ligger i en flad Kurv og sover Vintersøvn under noget tørt Græs, 

 som den søger at skjule sig under. Barnet, som ejer den, har 

 sat en lille Skaal Vand ned i Kurven, for det kunde jo være, 

 at Skildpadden vaagnede og vilde drikke; hun vaagner jo selv 

 somme Tider om Natten og er tørstig. Rødkælken tager sig en 

 Drik Vand af Skaalen — fremmed Mad smager bedst — ; lidt 

 efter tager den sig et Bad deri, hopper op paa Ryggen af Skild- 

 padden, ryster sig, lægger maaske en lille Klat paa den; 

 Skildpadden sover urokkelig. 



Nr. 4 sætter sig nu ofte paa Kanten af Bogen, jeg læser i. 



