53 



Øverød den 13. Juni 1904 1 Gøgeæg og 1 Redeæg. Reden sad 

 saaledes, at en Gøg umuligt kunde komme ind til den og lægge 

 sit Æg, idet den var omgivet af saa mange smaa, stive Grene, 

 at Gøgen først maa have lagt sit Æg paa Jorden, og derefter 

 med Næbet lagt det op i Reden. 



I en anden Rede af Tornsangeren fra samme Sted, hvor 

 Gøgehunnen havde let Adgang, fandt jeg den 30. Juni 1905 1 

 Gøgeæg, 1 Redeæg og 3 smaa Unger. Paa Gøgeæget var der et 

 Hul, som efter et Fuglenæb, men underlig nok indeholdt Ægget 

 en stor død Unge; her har enten Gøgen lagt sit Æg paa Jorden 

 — hvad Gøgehunnen ofte maa gøre — og derefter med sit Næb 

 lagt dette op i Reden, hvorved den mulig har frembragt det 

 Hul, der fandtes paa Ægget, eller mulig har Tornsangeren villet 

 fjerne Ægget, efter at dens egne Unger var udrugede. Samme 

 Sted fandt jeg den 12. Juni 1906 Kl. 7 Aften en tredje Rede af 

 en Tornsanger med 3 Æg; i Nærheden opholdt sig 3 Gøge, vist 

 2 Hanner og 1 Hun, saaledes som man ofte ser. En Time ef- 

 ter kom jeg tilfældig forbi samme Rede, og da jeg saa ned i 

 den, opdagede jeg, at den nu indeholdt 2 Tornsangeræg og et 

 Gøgeæg; formentlig havde altsaa Gøgehunnen fjernet 1 Redeæg, 

 idet den havde lagt sit eget Æg i Plejeforældrenes Rede. 



I en fjerde Rede af Tornsangeren, fundet ved Gelskov, traf 

 jeg den 28. Juni 1910 en ca. 8 Dage gammel Gøgeunge. Paa 

 Kanten af Reden laa 3 smaa døde Tornsangerunger, som Gøge- 

 ungen sikkert havde skubbet ud af Reden. Jeg lagde nemlig 

 nu forsigtigt de tre døde Unger ned i Reden igen for at se, hvil- 

 ken Virkning dette vilde gøre paa den tilsyneladende dorske og 

 rolige Gøgeunge; men næppe havde jeg gjort dette, før den med 

 sin Gump og smaa Vinger ved forskellige Stød og Puf fik dem 

 anbragt paa sin Ryg og derfra atter fik dem kastet op paa Kan- 

 ten af Reden. Jeg prøvede denne Manøvre tre Gange og lod 

 saa Fuglen være i Fred. Underligt maa det være for Plejefor- 

 ældrene at se deres døde Unger ligge paa Redekanten, naar man 

 ved, hvor nænsomme Fugle ellers er over for deres Unger. Og 

 hvem fjerner senere Ungerne? Den næste Dag, da jeg tilsaa 

 Reden igen, var de døde Unger der ikke mere, og paa Jorden 

 under Tjørnebusken, hvori Reden var bygget, eller i Nærheden 

 var de ikke til at finde, om end jeg søgte længe efter dem. 

 Gøgeungen laa stadig velbehagelig stille i Reden. 



Kun een Gang har jeg fundet den samme Rede afbenyttet af 



