82 



et Par Ord genopfriske nogle af Trækkene i dens Historie. Den 

 ynglede i uhyre Mængde i det østlige Nordamerika, fra Hudson- 

 bugten til Mexikos Golf, fra Rocky Mountains til Østkysten. Den 

 omtales fra Slutningen af det 17. Aarhundrede, faldt da i saa 

 store Mængder over Kolonisternes Afgrøde i Canada, at en Biskop 

 maatte ud at lyse den i Band, uden at der dog forlyder noget 

 sikkert om, at det hjalp. De bedste og mest malende Beskrivelser 

 har vi fra A ud u bon s Tid; han fortæller om, hvorledes dens 

 Skarer bogstaveligt formørkede Solen, hvorledes milestore Skove 

 blev ødelagt af Fuglenes Skarn og af Grene, der brækkedes, naar 

 de sad paa dem, hvordan man kunde se Sværme, der efter Ud- 

 regning strakte sig over 11 danske Kvadratmil, og talte en å to 

 Milliarder. Han fortæller tillige, hvorledes han selv overværede 

 en uhyre Nedslagtning af Fuglene i de Skovstrækninger, hvor de 

 hver Aften kom for at søge Hvile. Hvorledes Hundredevis af 

 Mennesker fra en vid Omkreds drog hen til Skoven, slog Lejr og 

 ventede paa Vandreduerne, hvoraf de første kom henad Mørk- 

 ningen, medens nye Flokke vedblev at komme til hen imod Midnat. 

 Grene brækkede under Vægten af Duerne og dræbte Masser af 

 de nedenunder siddende Fugle; Bøsserne glimtede uafbrudt op 

 i de tætte Skarer, men Larmen var saa stærk, at man ikke kunde 

 høre Knaldet. Paa samme Maade gik man frem i de Skove, 

 hvor Fuglene ynglede kolonivis, og naar man bærer sig saaledes 

 ad, er der egentlig ingen Grund til at forbavses over, at Fuglene 

 udryddes. Men overalt, hvor en Fugl gaar til Grunde, sker det 

 samme, at det ikke gaar gradvis, men den tager voldsomt af 

 paa en Gang. Endnu i 1869 bortsendtes fra Byen Hartford 12 

 Millioner, og i 1872 saa R. W. Shufeldt endnu Flokke, der for- 

 mørkede Solen. Men hen i Halvfjerdserne forsvandt Fuglene. 

 Man har opstillet Hypoteser om, at umaadelige Skarer skulde 

 være gaaet til Grunde ved Drukning i de store Søer eller i Havet; 

 man har forklaret deres Tilgrundegaaen ved Sygdomme iblandt 

 dem osv., de samme Aarsager, som man altid opstiller, naar en 

 Fugl forsvinder; det kunde maaske være rimeligt at tænke sig, 

 at den samtidige Indførelse af Bagladehaglbøsserne kunde have 

 haft nogen Virkning. 



Man var nok klar over, at de store Skarers Tid var forbi, 

 men egentlig tænkte ingen paa, at Fuglene ganske skulde for- 

 svinde. I Halvfemserne iagttoges nogle Smaaflokke forskellige 

 Steder, saaledes i 1896 i Staten New York en Flok paa ca. 300, 



