86 



tilstaa, at jeg egentlig aldrig har troet, at Vendehalsen saa over- 

 maade sjældent ynglede hos os. Da der imidlertid i Litteraturen 

 kun findes yderst sparsomme Meddelelser, kan maaske Beret- 

 ningen om et hidtil ikke offentliggjort Tilfælde og lidt nærmere 

 om to af de i S ch af fers Artikel nævnte have nogen Interesse. 



Med Hensyn til den Rede, jeg i 1894 fandt ved Haslev, for- 

 holder det sig saaledes: Den 22. Maj 1894 saa jeg i Udkanten 

 af et lille Skovstykke, der ligger paa Marken Øst for Haslev, 

 en Vendehals; den sad i et Træ og lod sit gennemtrængende 

 Parringsskrig høre. Den 25. Maj saa jeg samme Steds to komme 

 ud af et Hul i et gammelt, trøsket Piletræ, og den 28. fandt jeg 

 i Træet Reden med 8 Æg. De laa temmelig dybt nede, vel 

 ca. 70 cm under Indgangshullet, men jeg fik Øje paa dem ved 

 Hjælp af den Undersøgelsesmetode, jeg da lige havde angivet 

 og arbejdede flittigt med, nemlig Undersøgelse af Reder i hule 

 Træer med tilbagekastet Lys paa samme Maade, som bruges 

 ved Strubeundersøgelser. Vendehalsen satte desværre ikke Pris 

 paa min videnskabelige Iver, men forlod Reden; jeg tog senere 

 Æggene og sendte dem til Arkitekt Ha ger up, i hvis, senere til 

 Pastor Barfod overgaaede, Samling de nu findes. 



Det Tilfælde, der er anført i min Artikel om Fuglene ved 

 Nakkebøllefjord, skyldes Meddelelse fra nuværende Skovrider O. 

 Fabricius; han fandt Fuglen ynglende i Skoven Stenhusløkker 

 ved Brahetrolleborg, vistnok i 1910. Den ynglede i en udgaaet 

 Stamme i en El; da Ungerne var udfløjne, bragte Fabricius mig 

 hele Redestedet, en ret tynd, hul Ellestamme, med Indgangs- 

 aabning i den opad afbrækkede Del, saaledes at Fuglen gik ind 

 ovenfra. 



I 1889 fandt jeg Vendehalsen ynglende i Dyrehaven ved Kjø- 

 benhavn. Naar man fra Klampenborg Station gaar op ad Køre- 

 vejen til Raavad, staar der, eller stod der den Gang, til Venstre 

 for Vejen, lige ved Sydranden af Eremitagesletten, en Bevoks- 

 ning af gamle Elle. Den 27. Juni saa jeg her — for øvrigt første 

 Gang i den Tid, jeg havde færdedes i Dyrehaven — en Vende- 

 hals, der kom op fra Græsset, fløj op i et udgaaet Træ og der- 

 paa fløj bort. Den 30. Juni traf jeg den igen; jeg saa den komme 

 flyvende op til et Hul i et Elletræ ca. 12 m over Jorden. Her 

 sad den udenfor, klamrende sig til Stammen, og stak Næbbet 

 ind i Hullet med Føde. Den fløj bort, kom igen, og snart saa 

 jeg begge de gamle paa en Gang komme med Føde. Undertiden 



