122 



straks Øje paa, og de fulgte interesseret de skrigende Musevaager 

 i Luften. Fra denne Dag førte jeg Dagbog over deres Færd, 

 hvorfor jeg i det følgende vedføjer Datoen. 



1. September. Jeg kom Kl. 7 Morgen ud til Stedet, hvor jeg 

 havde forladt Fuglene Dagen i Forvejen. H. sad i samme Træ, 

 L. var nede paa Jorden, men fløj lidt efter temmelig højt op i 

 et Træ. Alt Kød fra den foregaaende Dag var ædt. Lidt efter 

 kom H. ned, og jeg saa den meget optaget af noget; det viste 

 sig, at den havde fundet et Humlebo i Jorden. Først iagttog 

 den det meget nøje, derefter begyndte den at bearbejde det med 

 Kløerne omtrent som Hønsene, naar de skraber ihærdigt. Imid- 

 lertid kunde den ikke rigtig komme til Bunds i det paa Grund 

 af Trærødder, men det viste dens Evne til at finde sig Føden 

 selv. Ved Hjælp af min medbragte Mad fik jeg lokket begge til 

 mig og fodret og fotograferet dem. Derefter smed jeg H. op i 

 et Træ, da dens Lyst til at vagabondere paa Jorden var stor, 

 og jeg helst vilde have den i Nærheden. Ved 9 x /2 Tiden tog de 

 begge Solbad ved at sætte sig med Ryggen til Solen og sprede 

 Vingerne ud, noget de ofte havde brugt i Hotelhaven til stor 

 Gene, naar de skulde fotograferes en face. L. kradsede i Jorden 

 forskellige Steder og fløj saa op i et Træ ret lavt. Det var inter- 

 essant at se, hvor de mange Grene i Træerne generede dem, 

 naar de fløj eller vilde sætte sig. Morsomt var det ogsaa at 

 lægge Mærke til, hvor umuligt det var dem at beregne, hvor de 

 kom hen, naar de fløj. Det var øjensynligt, at L. et Par Gange 

 vilde ned til mig og Maden, som jeg lokkede med, men den fløj 

 for langt og havnede oppe i et andet Træ for først senere at 

 komme ned. Kl. 11 gik jeg hjem og vendte tilbage igen Kl. 12. 

 L. var fløjet hen i et andet Træ højt oppe. H. saa jeg ikke, 

 hvorefter jeg paany forlod mine Venner og kom igen Kl. 3 1 /*. 

 L. var ikke mere i Træet. Efter at jeg i et Kvarter havde ledt 

 efter den og fløjtet mit bestemte Signal, som jeg havde vænnet 

 dem til i Fangenskabet, kom L. flyvende lige ned til mig fra en 

 ganske anden Kant, end hvor den sidst havde siddet. Jeg gav 

 den lidt Brød, Kartofler og et Stykke Ost, der var til Rest fra 

 min Frokost, og da den endnu ikke var mæt, rev den rask en 

 Rørhat om og aad af den, uden at det dog rigtig syntes at smage 

 den; med Hensyn til Kosten var de jo lidt forvænte. Efter endt 

 Maaltid fløj den et temmelig langt Stykke og satte sig i et Træ. 

 Jeg gik en god Runde for at se efter H., men uden Resultat. 



