124 



og saa lidt efter 5 kredse i Luften. Da Klokken var 9V2, gik 

 jeg hen til det Sted, hvor jeg havde givet Fuglene Friheden, 

 hvilket Sted jeg i Fremtiden vil kalde Fodringssted I. Herfra 

 var der et langt Stykke til det Sted, hvor jeg sagde Farvel til L. 

 Aftenen forud. Her satte jeg mig saa til at fløjte efter den, og to 

 Minutter efter hørte jeg Vingesus i Luften, og den fløj lige ned 

 til mig, stillede sig foran mig og baskede med Vingerne og fik 

 saa som Løn et godt Maaltid Mad. Da den omtrent var færdig, 

 spejdede den ivrigt op i Luften, og det viste sig, at der fløj en 

 Duehøg forbi. Efter endt Maaltid og et Hvil i Solskinnet i det 

 grønne fløj den op i et Træ, og jeg gik ned for at se, om jeg kunde 

 finde H. igen. Paa Vejen nedad saa jeg den straks et Stykke 

 derfra, hvor den havde sat sig efter Maaltidet. Den sad og nød 

 Tilværelsen i et Træ lige ved en lille Lysning i Skoven. Klok- 

 ken var nu 11, og jeg gik ned i en lille Alperestaurant for at 

 indtage et Maaltid. Medens jeg sad der, drog en Musevaage i 

 ret lav Højde hen over Hovedet paa mig. Kl. 12 vendte jeg til- 

 bage for at se, om H. endnu sad i samme Træ, men det gjorde 

 den ikke, hvilket jo tyder paa, at den allerede har faaet Smag 

 paa den gyldne Frihed. 



Fra Luften kom uafladelig herlige Musevaageskrig, som glæ- 

 dede mig paa Plejebørnenes Vegne. I Løbet af et Kvarter af- 

 søgte jeg uden Resultat de nærmeste Træer og gik hjem. Kl. 3 

 ankom jeg igen til Stedet, hvor jeg sidst saa H. Jeg saa efter 

 den og fløjtede uden Resultat. Jeg gik saa op mod Fodrings- 

 stedet og fløjtede, og L. kom mig i Møde, lidt før jeg kom dertil 

 og fulgte flyvende med derop til. Den knurrede af Glæde og 

 nød igen et Maaltid. Lige da den var færdig, blev den bange 

 for noget, fløj et godt Stykke bort og satte sig i et højt Træ. 



3. September. Kl. 9 kom jeg til Skoven og gjorde Holdt der, 

 hvor jeg sidst saa H. Jeg fløjtede godt, men H. kom ikke. Da 

 jeg vilde til at gaa op til Fodringssted I, kom L. pludselig sej- 

 lende lige ned til mig. Jeg gav den lidt Mad til Belønning og 

 gik derpaa helt op til Fodringstedet, fordi vi ellers vilde staa 

 lige ved Alfarvej. Da jeg fløjtede deroppe, kom den V2 Minut 

 efter og fik sin Mad. Naar jeg bruger Udtrykkene: »gik op« og 

 »gik ned«, saa er det, fordi Terrænet steg meget op mod Fod- 

 ringsstedet, og Skoven i det hele taget var meget kuperet. Klok- 

 ken 5 gik jeg derhen, hvor jeg sidst saa H., og derfra en Tur 

 paa tre Kvarter rundt i Skoven; jeg lod være med at fløjte for 



