136 



ANMELDELSER. 



A.BERTELSEN: FUGLENE I UMÅNAQ DISTRIKT. 



(Særtryk af Meddelelser om Grønland LXII., København 1921.) 



Saa længe Grønland har været koloniseret, har Studiet af Fugle- 

 livet haft ivrige Dyrkere blandt de Danske, som har boet eller rejst 

 der oppe, og der er vel næppe nogen anden Dyreklasse, om hvis 

 Udbredelse og Forekomst i Grønland man ved saa god Besked. Nu 

 er det jo slet ikke saaledes, at Grønlands Fugleverden i og for sig 

 er meget righoldig; Arterne er faa, selv om nogle af dem findes i 

 stort Tal, og ligefrem fristende for en Ornitholog synes Nordgrøn- 

 land ikke at være om Vinteren, naar Havet er tillagt, og de eneste 

 Fugle, der træfTes paa Landjorden, er Ravne og Ryper. 



Bertelsens Afhandling beskriver Fuglelivet i Umånaq Distrikt, der 

 ligger mellem 70 og 72° n. Br., et Bjergland, indskaaret af Fjorde, 

 med et Klima, der egentlig ikke minder om Rivieraens, idet Aarets 

 Middeltemperatur er -5- 6° og Antallet af Frostdage ca. 275. Om Vin- 

 teren ses Solen ikke i 65 Døgn; til Gengæld lyser Midnatssolen i 

 73 Døgn. I denne ugæstfri Landsstrækning er truffet 57 Fuglearter, 

 hvoraf 21 er almindelig ynglende, medens 23 mest er tilfældige Gæster. 



Ved Omtalen af de enkelte Arter anføres, foruden det danske og 

 det systematiske, tillige det grønlandske Navn med en velkommen Over- 

 sættelse. For Ynglefuglenes Vedkommende er der afsat nøje An- 

 givelser af Ynglepladserne paa et Bogen ledsagende, større Kort; des- 

 uden viser talrige, mindre Kort Ynglepladserne for den enkelte Art; 

 fremdeles er i en Liste angivet Navnet paa Ynglepladserne og Tallet 

 af de paa hvert Sted jmglende Arter, noget som næppe nogensinde 

 før er sket i en saadan Udstrækning hverken i Grønland eller andet 

 Steds; dette bet\der en overordentlig Lettelse for alle kommende 

 Ornithologer, som vil studere Fuglelivet i det samme Distrikt. 



Der er altsaa herigennem givet en fuldstændig oraend selvfølgelig 

 skønsmæssig Optælling af, hvor mange Ynglefugle der i det hele findes 

 i Distriktet; man faar at vide, at der 3mgler ca. 50,000 Par Stormfugle 

 og 150,000 Par Rider (Tretaaet Maage), hvoraf de 100,000 paa et 

 enkelt Fjeld, medens Lomviens Tal gaar op over 500,000 Par, hvoraf 

 den halve Million yngler paa et Sted. Sagdleqøen, en Yngleplads om- 

 talt for over hundrede Aar siden; Beskrivelsen af dette Fuglefjeld 

 er højst fornøjelig. 



Der er mange interessante Enkeltheder at læse om i Bertelsens 

 Afhandling; han behandler Spørgsmaalet om, hvorvidt Graamaage 

 og Hvid vinget Maage er den samme eller to forskellige Arter, og 

 kommer, omend med forsigtig Udtryksmaade, til det Resultat, at de 

 er artsforskellige , men ikke har noget konstant Skelnemærke ud 

 over Størrelsen, særlig Næblængden. Maalene, der viser, at den 

 mindste Graamaagehun har større — ganske vist kun lidt større — 

 Næb end den største Han af Hvidvinget Maage, ser bestikkende ud; 



