obyčejně dvoučlenné s dobře vyvinutými basimerami a telomerami, vzácně 

 jednočlenné [Nilobezzia)- Edeagus a paramery různého tvaru. 1 až 3 sperma- 

 téky jsou často silně sklerotizované, světle hnědé až tmavohnědé, neprůsvitné 

 v procházejícím světle mikroskopu. 



MORFOLOGIE 



Dospělec 



Vesměs malé druhy, délka těla se u středoevropských druhů pohybuje 

 od 0,8 do 7—11 mm, většinou však kolísá mezi 1 až 3 mm (obr. 1, 2). Tělo 

 obvykle krátce zavalité, někdy bohatě ochlupené, méně často dlouhé a štíhlé. 

 V průřezu je tělo okrouhlé, vzácně silně dorzoventrálně zploštělé — tribus 

 Stenoxenini, který není v evropské fauně zastoupen. Pakomárcovití patří morfo- 

 logicky mezi typické představitele skupiny Culicomorpha. 



Hlava je z čelní strany okrouhlá, na spodním okraji se sosákem (obr. ЗА), 

 při pohledu ze strany okrouhlá až oválná. Velkou část povrchu kryjí složené 

 oči. Ústní orgány jsou bodavo-savé (obr. 4, 5), z přední strany kryté svrchním 

 pyskem (labrum), podle Arnauda (1956) se jedná o labrum-epipharynx, sklerit 

 labroepifaryngeálního původu. Délka labra je dána vzdáleností mezi tormae 

 a koncem sosáku. Tormae jsou dva sklerity uložené při styku obrysu hlavové 

 kapsuly a svrchního pysku a jsou viditelné na prosvětlených jedincích v pre- 

 parátech. Labrum u druhů podčeledi Forcipornyiinae ]е na distálním konci hlad- 

 ké anebo po stranách s drobnými setami, u ostatních podčeledi se zoubky anebo 

 hrbolky. Kusadla (mandibulae) mají tvar prodloužených plochých styletů, 

 opatřených na vnitřní straně distálně zoubky, méně často jsou neozubené anebo 

 pokryté drobnými setami. Stavba vrcholu kusadel je v jisté závislosti na druhu 

 a způsobu příjmu potravy. Entomofágní druhy živící se sáním hemolymfy mají 

 na distálním konci kusadel 6 — 1 'velkých, přibližně stejných zubů, vzácněji 

 bývá proximálně ještě několik menších zoubků. Druhy sající na obojživelní- 

 cích, ptácích a savcích mají konec kusadel s 8 až 20 drobnými rovnocennými 

 zoubky. Někdy se jejich velikost distálním směrem plynule zmenšuje. U samic 

 některých nektarofágních druhů {Dasyhelea, část druhů rodu Forcipomyia), 

 u většiny samců celé čeledi a některých samic rodu Culicoides (C albicans, 

 С. truncorum aj.) jsou kusadla hladká anebo pokrytá malými setami. Čelisti 

 (maxillae), z každé čelisti se zachovala jen galea, jsou tenčí a kratší, většinou 

 hladké, neozubené. Jen druhy sající na obratlovcích mají distální konce pokryté 

 drobnými zoubky. Součástí čelistí je čelisťové makadlo (palpus maxillaris), ve 

 většině případů 5členné, vzácněji může být 4, 3 anebo 2členné. Z rodů roz- 

 šířených v Evropě je pouze u rodu Leptoconops makadlo 4členné, všechny ostatní 

 mají Sčlenná makadla. Na 3. článku je obvykle uložen smyslový orgán — 



22 



