tex proniká u některých druhů rodů Ceratopogon a Serromyia hluboko mezi slože- 

 né oči. 



Tykadla (obr. 6) jsou vícečlenná, nejčastěji složená z 15, vzácněji ze 14, 13 

 nebo 12 článků. U evropských druhů jsou tykadla složena ze 14 nebo 13 člán- 

 ků jen u samic rodu Leptoconops. Samice většiny rodů mají 5 apikálních článků 

 (11.— 15.) delších než předcházející, samci jen 3 apikální (13.— 15.). Bazál- 



'Г' 



v 



Obr. 6. Tykadla rodů čel. Ceratopogonidae. A — Leptoconops sp. ,i (3.— 15. čL). В — Leptoconops 



sp $ (3.-14. či.), С — Culicoides sp. ^ (2.-15. či.), D — Culicoides sp. ? (2.-15. či.), E — 



Dasyhelea sp. S (2. — 15. či.). (Brvy nezakresleny u C, D.) 



ní Článek (scapus) je redukován na prstencoví tý sklerit srůstající s hlavovou kap- 

 sulou a jen málo přesahuje její obrys. 2. článek (pedicellus) je zřetelně největší 

 a nese Johnstonův orgán. Na ostatních článcích bičíku (flagellum) je u samic 

 obvykle přeslen krátkých brv, u samců dlouhé brvy přeslenu několikanásobně 

 přesahují délku článku. Jen vzácně u samců některých mimoevropských rodů 

 [Echinohelea, Fanthamia) jsou tykadlové články bez přeslenů dlouhých brv. 

 Samci řady druhů rodu Dasyhelea mají 12., 13. a 14. článek tykadel se dvěma 

 přesleny dlouhých brv, takže tyto články působí dojmem jakoby vznikly srůs- 

 tem dvou článků (obr. 6 E). Povrch tykadlových článků mnohých druhů rodu 



26 



