úzkého límečku. U tribů Ceratopogonini, Culicoidini a Stilobezziini srůstá jeho 

 zadní okraj se středohrudí a volné zůstávají jen boční výběžky. U druhů pod- 

 čeledí Leptoconcpinae, Forcipomyiinae a Dasyheleinae pronotum úplně srůstá se 

 středohrudí. V přední části mesonota jsou po stranách více či méně zřetelné 

 humerální jamky, charakteristické pro některé rody, jako např. Alluaudomyia, 

 Ceratopogon, Culicoides. Někdy nemusí být vůbec vyvinuté, např. u rodů Forci- 



Obr. 7. Hruď ? Mallochohelea sp., pohled ze strany, al — křídlo, cx — coxa (kyčle), em — 

 epimeron, es — episternum, f — femur (stehno), h — haltera (kyvadélko), m — meron, mn — 

 mesonotum, pn — pronotum, pse — postscutellum, px — praecoxale, se — scutellum (štítek), 

 st — stigma (spirakulum), tr — trochanter (příkyčlí), z — zadeček; číselný index označuje 



hrudní článek. 



pomyia, Dasyhelea aj. Uprostřed předního okraje mesonota může být ostrý 

 trnovitý výběžek, pozorovatelný při bočním pohledu (např. mnohé druhy rodu 

 Bezzia), anebo malé ostré hrbolky [Sphaeromias) . Povrch mesonota je lesklý či 

 matný, pokrytý jemnými setami, mezi kterými mohou někdy vyrůstat silnější 

 sety. Mesonotální sety mohou být rovnoměrně dlouhé, nepravidelně uspořá- 

 dané (pravděpodobně původnější stav), anebo seskupené do pravidelných 

 útvarů, obvykle do akrostichálních a dorzocentrálních řad (u vývojově mlad- 

 ších). Jemné sety se mohou podílet na vytváření kresby mesonota, která je často 

 viditelná jen při vhodně dopadajícím světle. V místě inzerce set jsou u někte- 



28 



