ných odstínech žluté až šedavé, kladena jednotlivě anebo v řetízcích, nepřipev- 

 něna к podkladu. 



Počet vajíček v jedné snůšce je různý nejen u jednotlivých druhů, ale i v rámci 

 jednoho druhu, např, u C. impunctatus 27 až 75 vajíček (Service 1968), u С gri- 

 sescens 78 až 176, С obsoletus 27 až 81 a u С nubeculosus do 200 vajíček. 



Larva 



Larvy jsou eucefální, červovitého tvaru. Tělo je složené ze zřetelně oddělené 

 hlavové kapsuly a 12 článků, 3 hrudních a 9 zadečkových. Jsou známy 4 lar- 

 vální instary. První se pozná podle vaječného zubu na dorzální straně hlavové 

 kapsuly na frontoklypeu, poslední, čtvrtý instar, podle šedavých neprůsvitných 

 zadečkových článků od průsvitné hrudi. Zabarvení zadečku je dáno silným vý- 

 vinem tukového tělesa. Koncem čtvrtého instaru prosvítají přes kutikulu těla 

 předohrudní dýchací růžky budoucí kukly. 



Kukla 



Kukla je 2 —8 mm dlouhá, složená z pevné nepohyblivé a silně pigmentova- 

 né hlavohrudi a zadečku z 9 pohyblivě spojených článků, mumiovitého typu. 

 Dorzální část hlavy je kryta operkulem, které se při líhnutí dospělce odchlipuje. 

 Na hřbetní straně předohrudi jsou dýchací růžky umístěné na hrbolcích. Smě- 

 řují nahoru a částečně dopředu, v apikální třetině nesou dýchací otvory. 



Předkládaný svazek Fauny ČSSR se nezabývá vývojovými stadii. Zájem- 

 cům je možné doporučit práci Kettla a Lawsona (1952), kde jsou zpracovány 

 larvy a kukly rodu Culicoides Britských ostrovů. V posledních letech se studiu 

 preimaginálních stadií věnuje duchova (1967, 1968a, 1968b, 1969), zde uvá- 

 děné klíče jsou zatím pro faunu Československa nejvhodnější. Poznání hlavně 

 larválních instarů má praktickou cenu, dovoluje totiž rozlišit některé druhy, 

 jejichž dospělci jsou morfologicky velmi podobní a taxonomicky těžko rozli- 

 šitelní. 



BIONOMIE HEMATOFÁGNÍCH DRUHU ČELEDI 



Ještě stále nedostatečně prostudovanou oblastí zůstává bionomie dospělců 

 v nejširším smyslu. Dosud získané a publikované údaje se týkají většinou samic; 

 o životě samců, jejich chování a vztahu к prostředí známe jen málo konkrét- 

 ního. 



К líhnutí dospělců dochází za klidných teplých večerů na místech, kde pro- 

 bíhal larvální vývoj. Jsou to nejrozmanitější vlhká stanoviště, pobřežní části 

 potoků, řek, vodních nádrží, ale i periodické louže dešťové vody, lesní hraban- 

 ka, dutiny stromů, rašeliniště apod. Jednou z prvních úloh v životě dospělce je 



35 



