vyhledání jedince opačného pohlaví a kopulace. Důležitým projevem tohoto 

 období je vytváření rojů složených obvykle ze samců jednoho druhu. Vznik 

 tohoto jevu byl vy^volán nutností zvýšit koncentraci populace a tím zajistit 

 střetnutí a kopulaci samce se samicí (Downes 1969). 



Druhy čeledi Ceratopogonidae se rojí nejčastěji v blízkosti líhnišť a v blízkosti 

 možných hostitelů obvykle v podvečerních hodinách a většinou za bezvětří. 

 Rojení probíhá zpravidla nad určitým orientačním bodem, kterým mohou být 

 různé tmavé předměty anebo výrazné objekty v prostoru. Zrak je pravděpo- 

 dobně hlavním smyslovým orgánem orientace v době rojení. Stavba facet 

 složeného oka a jejich reakce na objekty je u různých druhů různá. Druhy 

 Culicoides nubeculosus, С riethi, C. halophilus a С pallidicornis mají dobře vyvinuté 

 facety umístěny na spodní straně hlavy. Proto se tyto druhy dobře orientují na 

 tmavé předměty nacházející se pod nimi. Rojení probíhá potom nad tako\^- 

 mito nápadnými objekty. Druh Culicoides grisescens má dobře vyvinuté facety 

 umístěny po stranách hlavy. Samci se orientují z boku a rojení probíhá např. 

 okolo vysokých stromů (Downes 1955). V květnu 1968 pozoroval autor rojení 

 druhu Culicoides obsoletus v západních Tatrách (Bobrovecká dolina) ; roj více- 

 méně kulovitého tvaru, o průměru 30 —40 cm, se velmi pomalu pohyboval ve 

 výšce 2 až 2,5 m nad hladinou potoka přibližně v době od 16.45 do 17.10 h. 

 Vzdálenost mezi jedinci v roji kolísala okolo 2 cm. Po uvedené době začal 

 roj měnit tvar a rychleji se pohybovat. V této době byla část roje zachycena 

 síťkou. Jedinci byli charakterističtí neúplně vybarvenou kresbou křídel a prů- 

 hledným světlým zadečkem; byli to samci několik hodin po opuštění kukly. 



Velikost roje závisí od početnosti populace, meteorologických poměrů 

 a velikosti orientačního bodu. Tvar roje, jeho velikost a doba výskytu na daném 

 území jsou částečně charakteristické pro jednotlivé druhy. Výška, ve které se roj 

 pohybuje, je často závislá na velikosti a výšce orientačního bodu. Džafarov 

 (1964) uvádí, že roj složený ze samců Culicoides pulicaris a C. afF. heliophilus 

 ( — dzhafarovi) se pohyboval nad člověkem ve výšce 2 až 2,5 m nad zemí. 

 Jakmile se člověk posadil, roj se spustil do 1 až 1,2 m. Změna výšky, v níž se roj 

 pohybuje, souvisí též se změnou teploty. Gluchova a Dubrovskaja (1974) 

 uvádějí, že roj samců Culicoides simulátor se při teplotě 26 °C pohyboval okolo 

 0,5 m nad zemí, při poklesu teploty na 19°C se zdvihl do výšky 4 m. 



Roje bývají obvykle složené z jednoho druhu, řidčeji z více (3 až 4) druhů. 

 Mirzaeva a Gluščenko (1972), kteří prostudovali řadu geografických oblastí 

 Sibiře, uvádějí, že zatímco v oblasti lesotundry a oblastech souvisle pokrytých 

 lesem jsou častější roje monotypické, v lesostepních oblastech jsou častější roje 

 složené ze 3 —4 druhů. 



Druhy rodu Leptoconops vytvářejí ve výšce okolo 1 m nad povrchem menší ro- 

 je, čítající několik desítek samců. К rojení dochází ve večerních, řidčeji v do- 

 poledních hodinách. Konkrétní údaje o rojení druhu Leptoconops bidentatus uvádí 

 Džafarov (1964). Rojení začalo o 18. ha vyvrcholilo přibližně před 20. h. 



36 



