do kanadského balzámu či caedaxu (BASF). Materiál, který nechceme okam- 

 žitě preparovat, ukládáme do 70—75% alkoholu; v něm vydrží neomezeně 

 dlouho a zůstává vždy možnost dodatečné montáže do mikroskopického pre- 

 parátu. 



Při zhotovování mikroskopických preparátů postupujeme tak, že na pod- 

 ložním skle oddělíme hlavu, jedno křídlo a zadeček. Hlavu orientujeme tak, 

 aby byl zřetelný frontovertex, tykadla, čelistní makadla, popřípadě vrchol 

 kusadel a čelistí. Někdy je výhodné oddělit jedno tykadlo. Zadeček ? klademe 

 obvykle ventrální stranou dolů, zadeček (^ tak, aby na podložním skle leželo 

 9. tergum hypopygia. 



Většina« strukturálních znaků je dobře pozorovatelná při zvětšení 200 až 

 450krát. Ke studiu žilnatiny křídla můžeme s úspěchem použít fázový kontrast, 

 při pozorování skvrnitosti křídel tmavé pole. To lze doporučit i při studiu 

 skvrnitosti křídel silně vybledlých jedinců, sbíraných např. z osvětlovacích 

 těl^s. 



KLÍČ PODČELEDÍ A RODŮ ČELEDI CERATOPOGONIDAE 



Dospělci* 



(2) Příčná žilka r-m chybí. Tykadla $ 12— 14členná, křídla bez makrotrichií . . . 

 1. podčeleď Leptoconopinae 



Jediný rod 1. rod Leptoconops Skuse, 1889 (str. 47) 



(1) Příčná žilka r-m vyvinutá. Tykadla ? ISčlenná, křídla s makrotrichiemi či bez 

 nich. 



(6) Empodium velké, stejně dlouhé anebo delší než drápky. Drápky silně zahnuté, 

 křídla obvykle hustě pokryta makrotrichiemi 3. podčeleď Forcipomyiinae 



(5) Křídla hustě pokryta těsně přiléhajícími makrotrichiemi. Mikrotrichie velmi krát- 

 ké, jemné a řídké. Pole Ri úzké, často zaniká, alula s třásnitým okrajem .... 

 17. rod Forcipomyia Meigen, 1818 



(4) Křídla řídce pokryta makrotrichiemi, které mohou téměř chybět; je-li jich více, 

 pak zřetelně odstávají od povrchu křídla. Mikrotrichie delší a hustší. Pole Ri 

 kratší než pole R2, alula s rovným okrajem . . . 18. rod Л ^псЛо/)о^ад Kieffer, 1906 



(3) Empodium malé, kratší než drápky, anebo chybí. Drápky mírně zahnuté, křídla 

 s makrotrichiemi či bez nich. 



(8) Tykadlové či. se zřetelnou skulpturou, poslední či. není obvykle delší než předposled- 

 ní. Pole Ri téměř nebo úplně vymizelo, pole R2 chybí, anebo je čtvercovitého 

 tvaru a obvykle dosahuje středu délky křídla, popř. končí před středem. Drápky $ 



malé, stejně dlouhé. Mezi facetami složených očí krátké sety 



4. podčeleď Dasyheleinae 



Jediný rod 19. rod Dasyhelea Kiefifer, 1911 



(7) Tykadlové či. bez povrchové skulptury, poslední či. delší než předposlední. Jedno 



* V systematické části jsou druhově zpracovány jen hematofágní rody Leptoconops a Culico- 

 ides. 



45 



