z podrodu Leptoconops s. str. jsou z jižní Evropy (Francie, Itálie) uváděny druhy L. (L.) 

 irritans (Noe, 1905) (Rioux et al. 1966, Bettini a Finizio 1968, Bettini et al. 1969a, Majori 

 a Bettini 1969) aL. (L.) bezzii (Noe, 1905) (Rioux et al. 1966, Bettini et al. 1969b), ze kterého 

 nedávno Glastrier a Coluzzi (1973) oddělili nový druh L. (L.) noei. 



2. podrod Ho/oconops Kieffer, 1918 

 Kieffer, 1918: 135. 

 Typ podrodu: Leptoconops kerteszi Kieffer, 1908 



2. Leptoconops (Holoconops) borealis Gucevič, 1947 



Gucevič, 1947, Entomol. obozr., 28 (1945) : 124; 1948, Parazitol. sbor. ZI AN SSSR, 10:151; 

 popovi Džafarov, 1961, Izv. AN Azerb. SSR, ser. biol. med. nauk, 1: 72. 



Obr. 12 В 



Od jiných druhů podrodu se liší nepřítomností tmavohnědých trnů naspodu 1 . či. chodidel 

 předních noh u obou pohlaví, přítomné jsou jen větší tuhé sety, o něco tmavší než ostatní 

 jemné sety. 



$: Výška hlavy 265—275 \лт. Na čele 4 zřetelné sety. Délka tykadla 290—310 (лт, poměr 

 3.— 13. či. = 40 : 21 : 21 : 22 : 22 : 23 : 23 : 23 : 23 : 23 : 61. 1. ČI. tykadel se 2 seta- 

 mi, vzácněji s 1 anebo 3 setami. 4. — 6. či. tykadel málo stlačený, 7. — 12. okrouhlý, 13. pro- 

 dloužený. Délka čelistního makadla 178—192 ptm, poměr či. = 60 : 70 : 57. Senzorium na 

 3. či. ve tvaru hluboké jamky. 



Mesonotum tmavohnědé až černé, křídla slabě mléčně zakalená. Délka křídla 0,89 — 1,02 

 mm. Nohy světle hnědé, 1. či. chodidel předního páru na spodní straně se 4 — 5 o málo tmav- 

 šími tuhými setami. Hřeben na vrcholu zadních holení ze 4 trnů, které se délkou příliš neliší. 

 Drápky stejné, na vnitřní straně se štětinou, bez zoubku. Dvě vajíčkovité spermatéky s krátkým 

 krčkem, přibližně stejné, 62 — 66 (xm, třetí rudimentární 27 — 35 jjim. Na vrcholu spermaték 

 jsou nepravidelně uspořádané světlejší kroužky. 



(? : Drápky tenké, stejně dlouhé, na vnitřní straně bez zoubku. Zadní třetina 9. terga pravo- 

 úhlá, vykrojení 9. sterna naspodu rovné. Hrbol na vnitřní straně basimer široký s jemnými 

 setami. Vrcholy paramer rozšířené, se zobákoví tým výběžkem směřujícím dovnitř, přibližně 

 ve střední části jsou spojené úzkým můstkem. 



Samice napadají masově lidi a hospodářská zvířata, maximum aktivity je v poledních 

 hodinách. Druh vázaný na široké doliny řek s rozsáhlými písčitými břehy, řídce porostlými 

 keři. Výskyt v severnějších částech mírného pásma v VII, v jižnějších oblastech v V a VI, 

 později v VIII. 



Zeměpisné rozšíření: Známý ze SSSR (Kazachstán, Kavkaz, Ukrajina, Moskevská 

 oblast aj.). Jeden z mála známých druhů zasahujících vysoko na sever. 



Výskyt v ČSSR: Doposud nezjištěn. 



51 



