1. podrod Pontoculicoides Remm, 1968 

 Remm, 1968, in: Remm a Žogolev, 1968, Entomol. obozr., 47: 840. 



Typ podrodu: Culicoides tauricus Gucevič, 1959 



$: Křídla neskvrnitá. Bazální články tykadel se jen málo liší od vrcholových 

 (11.— 15.), které jsou bez senzil. Hodnota AR okolo 1. Složené oči oddělené. 

 Tři spermatéky podobné velikostí i tvarem. 



^: 9. tergum s apikolaterálními výběžky, vykrojení na 9. sternu široké 

 a mělké. Paramery prodloužené, téměř po celé délce stejně silné. Edeagus 

 ve tvaru podkovy, s malým středním apikálním výběžkem. 



1. Culicoides (Pontoculicoides) saevus Kieffer, 1922 

 Obr. 13 A 



Kieffer, 1922, Arch. Inst. Pasteur Afr. du Nord, 2: 506. 



$: Složené oči lysé, nedotýkají se. Délka tykadla 431 fixn, AR 0,968. Počet 

 antenálních senzil na tykadlových článcích: 3. (2), 4.-6. (0), 7.-9. (1 —2), 

 10. (2—3), 11.-15.(0). Délka makadla 165 /гт. Senzorium kompaktní, 

 ve tvaru jamky, senzily přečnívají povrch článků, Kusadla ozubená, na jednom 

 10 zoubků. Délka labra 144 /гт. 



Dorzální strana hrudi šedavá, s drobnými tmavými skvrnkami v místě 

 inzerce set. Štítek světle hnědý s tmavším středem. Křídla neskvrnitá, sklo- 

 vitě průsvitná. Bazální pole bez makrotrichií. Křídlo 1,06 mm, žilka С 0,57 

 mm, GR 0,544. Hřeben na apikálním konci zadních holení složen z 5 trnů. 

 Tři ovoidní spermatéky, jedna obvykle větší. 



S: Křídlo 0,92 -0,94 mm, žilka С 0,46 -0,48 mm, CR 0,49-0,52. Hy- 

 popygium: 9. tergum mezi apikolaterálními výběžky mírně konvexní, 9. 

 sternum nízké, s mělkým širokým vykrojením. Membrána hypopygia lysá. 

 Ventrálni výběžek basimer téměř chodidlového tvaru. Paramery protáhlé, 

 při bázi bulbusovitě ztlustlé, překřížené. Edeagus tvaru vysoké podkovy, jeho 

 šířka se rovná výšce, s nízkým středním výběžkem. 



Ve stepních oblastech Střední Asie patří mezi masově rozšířené druhy, 

 napadající hlavně koně, osly a velbloudy. Nebylo pozorováno napadání a sání 

 na lidech. V sezóně jedna až dvě generace. 



Zeměpisné rozšíření: Známý ze středoasijských republik SSSR, Za- 

 kavkazska, Íránu, j. částí Ukrajiny a ze s. Afriky. 



Výskyt v CSSR: Doposud znám jen z v. Slovenska (Boťany, 5. IX. 1962). Území vý- 

 chodního Slovenska patří mezi nejsevernější naleziště tohoto druhu. 



63 



