0,588. Apikální hřeben na zadních holeních ze 4 trnů. Dvě spermatéky va- 

 jíčkovitého tvaru bez zřetelného krčku. 



cí: Hypopygium: 9. tergum s krátkými apikolaterálními výběžky, které jsou 

 přibližně rovnoběžné. 9. sternum nízké, se širokým oválným vykrojením. 

 Membrána hypopygia bez set. Apikální třetina paramer zúžená, zahnutá 

 o více než 90°, na povrchu s delšími setoidními výrůstky. Edeagus se štíhlými 

 rameny, které ohraničují trojúhelníkovou plochu. Střední výběžek edeagu 

 slabě naznačený. Basimery s ventrálním výběžkem, jehož konec má tvar 

 chodidla. 



Podle Guceviče (1973) pravd ěpoaoDně hematofág sající též na lidech. 

 V našich podmínkách patří do skupiny časně letních druhů, s jedinou generací 

 v roce koncem VI a }X)čátkem VII. 



Zeměpisné rozšíření: Francie, Krym, CSSR. 

 Výskyt v ČSSR: Jen na v. Slovensku (Boťany). 



12. Culicoides (Oecacta) truneorum Edwards, 1939 



Obr. 17 С 



Edwards, 1939: 41, 139; Callot а Kremer, 1961: 394. 



9: Oči lysé, nedotýkají se. Délka tykadla 487—587 [im, AR 1,21—1,34. Počet antenálních 

 senzil na jednotlivých článcích: 3. f2),4.— 12. (0), 13. (1), 14. (1 — 2), 15. (2—3). Délka makad- 

 la 130—172 [im. Senzorium ve tvaru velmi malé mělké jamky, senzily zřetelně přečnívají 

 povrch článků. Kusadla málo ozubená, obvykle 4 — 6. nanejvýš 9 zoubků na jednom. 



Dorzální strana hrudi jednobarevně hnědavá. Křídla skvrnitá, s málo zřetelnou difúzní 

 kresbou na tmavším podkladě. Bazální pole bez ntiakrotrichií. Křídlo 1,07 — 1,35 mm, žilka 

 G 0,70—0,76 mm, CR 0,607-0,623. Apikální hřeben zadních holení ze 4 trnů. Dvě spermaté- 

 ky okrouhlé až vajíčkovité, téměř stejně velké (50 a 44 |i.m), bez krčku. 



c?: Křídlo 0,98— 1,1 1 mm, žilka G 0,55—0,59 mm, GR 0,536-0,556. Hypopygium: 9. ter- 

 gum s krátkými apikolaterálními výběžky, 9. sternum se širokým vykrojením, v jehož středu 

 může být nízká vyvýšenina. Membrána hypopygia bez set. Paramery štíhlé, apikální 1/5 až 

 1/4 zahnutá o víc než 90°, na povrchu se setoidními výrůstky. Edeagus s tenkými, obloukoví tě 

 zahnutými rameny, střední výběžek větší než u С sylvarum. Basimera s ventrálním výběžkem 

 chodidlového tvaru, vykrojení paty chodidla hluboké. 



Gelkovč řídký druh v oblastech smíšených lesů. O sání na lidech či hospodářských zvířatech 

 nejsou konkrétní údaje. Larvy v rašeliníku. 



Zeměpisné rozšíření: Velká Británie, Francie, evropská část SSSR. 



Výskyt v CSSR: Dosud nezjištěn, ale výskyt velmi pravděpodobný. 



76 



