S: Křídlo 1,03-1,48 mm, žilka С 0,54-0,80 mm, CR 0,528-0,542. 

 Hypopygium: 9. tergum s vysokými zřetelně rozbíhavými a ostře zašpičatě- 

 lými apikolaterálními výběžky, 9. sternum se širokým mělkým vykrojením. 

 Paramery v bazální části někdy spojené úzkým můstkem, konce zúžené a té- 

 měř niťovitě vytáhnuté. Střední výběžek edeagu vysoký, se sbíhavými stra- 

 nami, membrána hypopygia bez set. Basimera s dlouhým dorzálním a krátkým 

 ventrálním výběžkem. 



Druh aktivně napadá člověka a hospodářská zvířata, v CSSR pravděpodob- 

 ně s jedinou generací s maximem výskytu v polovině VI. 



Zeměpisné rozšíření: Velká Británie, Francie, Polsko, CSSR, v SSSR 

 až po v. Sibiř, Írán. 



Výskyt v ČSSR: Častý v nížinách v listnatých hájích, např. okoH Brna, Jur pri Bratisla- 

 vě, Trebišov, Malé Trakaný, Kečovo, aj. 



24. Culicoides (Oecacta) odibilis Austen, 1921 



Obr. 23 A 



Austen, 1921, Bull. Ent. Res., 12: 1 14; winnertzi Edwards, 1926, Trans. Ent. Soc. London, 

 74: 406; Edwards, 1939: 37, 136; Campbell a Pelham-Clinton, 1960: 243. 



?: Oči lysé, nedotýkají se. Délka tykadla 525 -682 /гт, AR 1,22-1,39. 

 Počet antenálních senzil na jednotlivých článcích: 3. (8—9), 4.-6. (1—2), 

 7.-9. (2-3), 10. (2), 11.-12. (0-1), 13. (1), 14.-15. (3-4). Délka ma- 

 kadla 167 —228 fim. Senzorium velké, tvaru mělké, nepravidelné prohlube- 

 niny. Kusadla ozubená, na jednom 12—15 zoubků. Délka labra 161 až 

 204 цт. 



Dorzální strana hrudi hnědavá, často s výraznou, složitou, tmavěji hnědou 

 kresbou. Křídla skvrnitá, kresba \^razně oddělená od tmavšího podkladu, 

 bazální pole bez makrotrichií. Křídlo 1,08 — 1,44 mm, žilka С 0,63-0,87 

 mm, CR 0,566—0,607. Apikální hřeben zadních holení ze 4 trnů. Dvě okrouh- 

 lé až vajíčkovité spermatéky, nestejně velké, s velmi krátkým krčkem. 



S: Křídlo 1,1 -1,5 mm, žilka С 0,59 -0,89 mm, CR 0,531-0,591. Hypo- 

 pygium: 9. tergum s kratšími silnějšími apikolaterálními výběžky, 9. sternum 

 obvykle s trojúhelníkovitým, méně často oválným, mělkým vykrojením. 

 Paramery kratší, uprostřed silnější, jen konce zúžené a různě zohýbané kolem 

 středního výběžku edeagu, který je nízký, silný a se sbíhavými stranami. Ra- 

 mena edeagu zakřivená nebo téměř rovná. Membrána hypopygia bez set, 

 basimery s dlouhým dorzálním a kratším ventrálním výběžkem. 



