vinou pole Ra, které je dvoubarevné (podobně jako u podrodu Culicoides s. str.). Bazální 

 pole bez makrotrichií. Apikální hřeben zadních holení ze 4 trnů. Dvě přibližně stejně velké 

 spermatéky (v průměru 45 \Lva) s nálevkovitým krčkem. 



(?: Křídlo 1,23— 1,49 mm, GR 0,560—0,564. Hypopygium: 9. tergum s krátkými ostře 

 zakončenými apikolaterálními výběžky, mezi nimi je tergum konvexní. 9. sternum nízké, 

 s hlubokým trojúhelníkovitým vykrojením. Konce paramer zatočené okolo středního vý- 

 běžku edeagu, jehož ramena jsou obloukovitě zahnutá. Membrána hypopygia lysá. Basimery 

 s dorzálním a ostře zakončeným ventrálním výběžkem. 



Řídce se vyskytující druh, podle dosavadních údajů (Campbell a Pelham-Clinton i960) 

 halofilní. 



Zeměpisné rozšíření: Údaje o rozšíření jsou zatím jen kusé, doposud byl zjištěn v Bel- 

 gii, Velké Británii a v SSSR v Gruzii. 



Výskyt v ČSSR: Nezjištěn, ale jeho výskyt hlavně na slaniscich je pravděpodobný. 



Obr. 33. Culicoides poperinghensis. 4 — hypopygium, 5 — křídlo ?. (Podle Campbella a Pelham- 



Clin tónové 1960.) 



3. podrod Beltranmyia Vargas, 1953 



Vargas, 1953, Inst. de Salubridad у Enferm. Trop. Rev., 13: 34, 

 Typ podrodu: Culicoides crepuscularis Malloch, 1915 



?: Křídla skvrnitá, složené oči oddělené. Jedna velká spermatéka. Senzo- 

 rium na 3, či. makadel kompaktní. Pole R2 tmavé, makro trichie pokrývají větší 

 část křídla, přítomné rovněž v bazálním poli (středoevropské druhy) . Antenální 

 senzily na všech (3. —15.) anebo jen na některých bazálních a apikálních člán- 

 cích tykadel. 



106 



