cJ: Křídlo 1,26—1,58 mm, CR 0,553—0,557. Hypopygium: 9. tergum nižší, 

 se slabě rozbíhavými apikolaterálními výběžky, 9. sternum se širokým, mělkým 

 vykrojením, které dosahuje sotva do středu výšky sterna. Na spodní části vy- 

 krojení často hrbol. Paramery štíhlé, konce různě zohýbané. Edeagus s vyso- 

 kým, tupě zakončeným středním výběžkem. Membrána hypopygia s 30—50 

 i více setami, které mohou být uspořádány ve 2 až 12 nepravidelných řadách 

 anebo po dvojicích. Basimery jen s dorzálním výběžkem. 



Zeměpisné rozšíření: Velká Británie, SSSR (Ukrajina), ČSSR. 



Výskyt v ČSSR: Zatím jediný nález z Vranovic (okr. Břeclav) z počátku IV uvádí 

 Knoz (1978). 



42. Culicoides (Beltranmyia) sphagnumensis Williams, 1955 

 Obr. 35 В 



Williams, 1955, Proč. Ent. Soc. Washington, 57: 269; carjalaensis duchova, 1957, Entomol. 

 obozr., 36: 249; Jamnback, 1965, N. Y. St. Mus. Sei. Service Bull., 399: 95. 



?: Oči lysé, nedotýkají se. Délka tykadla 660—780 jxm, AR 1,90—2,08. Počet antenálních 

 senzil na jednotlivých článcích: 3. (5-6), 4.— 9. (1-2), 10. (1-2), 11.-13. (2-3), 14. 

 (3—4), 15. (5—6). Délka makadla 215—260 pim. Senzorium ve tvaru mělké jamky, kusadla 

 ozubená, na jednom 13 — 14 zoubků. 



Dorzální strana hrudi hnédošedá, bez drobných tmavších skvrnek v místech inserce set, 

 někdy s tmavšími podélnými proužky. Křídlo s málo zřetelnými světlými skvrnami při před- 

 ním okraji, někdy též v poli Mi, Cu a v análním poli. Bazální pole bez makrotrichií, jen vzácně 

 s několika. Křídlo 1,35— 1,55 mm, CR 0,582—0,625. Apikální hřeben zadních holení ze 

 4 trnů. Jedna vajíčkovitá spermatéka velikosti 70—85 jim, s krátkým krčkem. 



(J: Hypopygium: 9. tergum s tenkými rozbíhavými apikolaterálními výběžky, 9. sternum 

 se širokým oválným vykrojením, jehož hloubka přesahuje polovinu výšky sterna. Paramery 

 ve střední části mírně rozšířené, konce niťovitě vytažené. Střední výběžek edeagu kónický, 

 ramena víceméně rovná, jen málo zakřivená. Membrána hypopygia bez set, basimery jen 

 s dorzálním výběžkem. 



Řídce se vyskytující, pravděpodobně ornitofilní druh, charakteristický pro oblasti smíše- 

 ných až jehličnatých lesů. V Sev. Americe patří do skupiny letních druhů (VII, VIII), 

 vektor prvoka Haemoproteus canachites, parazita Canachites canadensis {Aves, Tetraonidae) . 



Zeměpisné rozšíření: Holarktický druh, známý z Kanady, USA, Francie a SSSR. 

 Výskyt v ČSSR: Zatím nezjištěn, ale výskyt pravděpodobný. 



111 



