4. podrod Monoculicoides Khalaf, 1954 

 Khalaf, 1954, Ann. Ent. Soc. Amen, 47: 39. 



Typ podrodu: Ceratopogon nubeculosus Meigen, 1830 



$: Křídla s jedinou skvrnou, pokrývající pole R2, anebo s bohatou kresbou. 

 Oči oddělené, přítomna jedna spermatéka různého tvaru. Senzorium na 3. či. 

 makadel kompaktní anebo nekompaktní. Pole R2 tmavé, makrotrichie pokrý- 

 vají větší část křídla, bazální pole bez makrotrichií. Apikální články tykadel 

 (11.— 15.) bez senzil. 



cJ: 9. tergum s dlouhými rozbíhavými apikolaterálními výběžky, basimery 

 s dlouhým dorzálním a krátkým silným ventrálním výběžkem. Membrána 

 hypopygia většinou bez set, v naší fauně se setami jen u druhů С stigma 

 a С longicollis. Edeagus na vrcholu rozdvojený, paramery srostlé. 



43. Culicoides (Monoculicoides) nubeculosus (Meigen, 1830) 



Obr. 36 



Meigen, 1830, Syst. Beschr., 6: 263 {Ceratopogon); puncticollis Goetghebuer, 1912, Ann. 

 Biol. Lacustre, 5: 205; punctaticollis Goetghebuer, 1920, Mem. Mus. Belg., 8: 56 (nom. n. 

 Y>TO puncticollis Goetghebuer); Edwards, 1939: 33, 132; Kremer, 1965: 238; Gluchova, 1971: 

 502. 



?: Oči lysé, nedotýkají se. Délka tykadla 574 -790 /гт, AR 0,762-0,876. 

 Počet antenálních senzil na jednotlivých článcích: 3. (1), 4.-7. (0), 8. (2), 

 9.-10. (2-3), 11.-15. (0). Délka makadla 247 -339 /^m. Senzorium kom- 

 paktní, anebo nekompaktní, složené ze 3—4 velkých mělkých jamek. Kusadla 

 ozubená, na jednom 14—16 zoubků. Délka labra 206— 270 ^am. 



Dorzální strana hrudi šedavá, někdy s málo zřetelnými podélnými, čokolá- 

 dově hnědými pruhy, v místech inzerce set tmavší skvrnky. Bazální pole bez 

 makrotrichií. Křídlo 1,64-2,18 mm, žilka С 0,91 -1,23 mm, CR 0,538 až 

 0,565. Apikální hřeben zadních holení ze 6 —7 trnů. Jediná spermatéka tvaru 

 chemické křivule. 



S: Křídlo 1,63 -1,94 mm, žilka С 0,86 -1,06 mm, CR 0,521-0,548. 

 Hypopygium: 9. tergum vysoké, s dlouhými apikolaterálními výběžky, 9. ster- 

 num s hlubokým trojúhelníkovitým vykrojením. Paramery srostlé. Edeagus 

 široký, na konci rozvojený (někdy nezřetelně), membrána hypopygia bez set. 

 Basimery silné, s dorzálním a krátkým zaobleným ventrálním výběžkem. 



Aktivně napadá a saje na lidech a hospodářských zvířatech. Patří do skupiny 

 jarních druhů, objevuje se již od počátku V, v našich podmínkách pravděpo- 



112 



